Справа № 204/6415/19
Провадження № 2/204/211/20 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника позивачки ОСОБА_2

за участю відповідачки ОСОБА_3

за участю відповідачки ОСОБА_4

за участю представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Дніпровської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю та визначення розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на нерухоме майно, а саме на частку у розмірі 8/100 у праві спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та визначити частки співвласників у праві спільної часткової власності на дане домоволодіння. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що позивачка є власником 22/100 частин домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Право власності на вказане майно отримано нею у спадок від її матері ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.2012 року. Починаючи з народження і по сьогоднішній день позивачка зареєстрована та фактично проживає адресою: АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є: ОСОБА_3 , що є власником 15/100 частин домоволодіння; ОСОБА_4 , що є власником 39/200 частин домоволодіння; ОСОБА_6 , що є що є власником 39/400 частин домоволодіння; ОСОБА_7 , що є що є власником 39/400 частин домоволодіння; ОСОБА_9 , що є що є власником 14/100 частин домоволодіння. Після смерті ОСОБА_9 , з членів його родини залишилось сини - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Вказані спадкоємці спадщину не оформили і згодом померли. Надалі будь- особи у зазначеному домоволодінні не проживали та не виявляли до нього інтересу. Оскільки частка домоволодіння, що фактично використовується позивачкою, а моменту отримання у спадок частки, позивачка проживала там разом із спадкодавцем - її матір`ю ОСОБА_8 (дівоче прізвище - ОСОБА_8 ), є суміжною із часткою (конкретні приміщення), використовувалася померлим ОСОБА_9 , а конструктивні це одна будівля літ. Г-1, то вони були вимушені утримувати всю будівлю за їх рахунок. Здійснювали догляд, проводили поточний і капітальний ремонт всієї будівлі, оскільки занедбана і покинута частина будівлі, яка використовувалася ОСОБА_9 , негативно впливає на цілісність будівлі в цілому. Оскільки з моменту смерті останнього члена сім`ї бувшого власника частки домоволодіння ОСОБА_9 ніхто не жив у належній йому частині домоволодіння і не здійснював її утримання, то з цього часу, спочатку мати позивачки, а після її смерті і сама позивачка, як її спадкоємиця, фактично почали одноосібно володіти тією частиною домоволодіння, якою користувався ОСОБА_9 . Усі співвласники не заперечували проти цього.

З наявних правовстановлюючих документів, на поточну дату, співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1 - 22/100 (розмір частки приведений до спільного знаменника - 88/400); ОСОБА_3 - 15/100 (розмір частки приведений до спільного знаменника - 60/400); ОСОБА_4 - 39/200 (розмір частки приведений до спільного знаменника - 78/400); ОСОБА_6 - 39/400 (розмір частки приведений до спільного знаменника - 39/400); ОСОБА_7 - 39/400 (розмір частки приведений до спільного знаменника - 39/400); ОСОБА_9 - 14/100 (розмір частки приведений до спільного знаменника - 56/400). З вищенаведеного вбачається, що сукупний розмір часток всіх співвласників не становить 1 (одиницю) або 100%, що вказує на наявність факту невірного розміру часток деяких співвласників. Дана ситуація, порушує права позивачки, як власника частки у праві спільної часткової власності, оскільки створює невизначеність розміру належного їй обсягу майнових прав та проблеми при здійсненні співвласниками своїх прав щодо реєстрації належного їм права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У період до 2000 року попередні власники домоволодіння здійснили добудову і реконструкцію, у зв`язку з чим склад будівель і споруд, а також їх технічні показники змінилися. З метою узаконення проведених змін, співвласники звернулись до виконавчого комітету Красногвардійської районної ради міста Дніпропетровська. У свою чергу, виконавчий комітет Красногвардійської районної рада міста Дніпропетровська звернувся із запитом до Дніпропетровського бюро технічно інвентаризації для складання акту ідеальних часток. На підставі даного запиту фахівцем Дніпропетровського БТІ було обстежене домоволодіння і складений відповідний акт від 13.06.2000 року, яким встановлено, що у зв`язку із узаконенням самовільно збудованих об`єктів частки співвласників змінилися. Також було встановлено об`єкти, що знаходяться у фактичному користуванні конкретних співвласників.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (яка також діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 ) в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову.

Представник Дніпровської міської ради Скосарев І.Д. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача і просив відмовити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним підставам.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою і стверджувала, що спочатку її мати, а потім вона відкрито, безперервно з моменту смерті ОСОБА_11 , а саме з 14.06.2001 року володіє 8/100 частини будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим просила визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суду було надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 з якої вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 114-115).

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, в судовому засіданні було допитано в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які вказали, що в спірній частині домоволодіння ніхто не проживає взагалі, а позивачка доглядає за цим приміщенням.

,.

Крім цього, позивачкою на підтвердження позовних вимог, а саме факту утримання та проведення ремонту спірної частини 8/100 будинку АДРЕСА_1 , було надано товарні чеки та видаткові накладні (а.с. 38-46) про придбання будівельних матеріалів, начебто на проведення ремонту спірної частини домоволодіння. Втім, суд критично ставиться до даних чеків та товарних накладних, оскільки з них не вбачається, що дані будівельні матеріали використовувались саме для ремонту спірної частини домоволодіння.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає необхідним зазначити, що нормами ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Зокрема до таких висновків системно підходить й Верховний Суд при розгляді аналогічних справ про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: постанова від 05 грудня 2018 року у цивільній справі № 736/853/17; постанова від 07 листопада 2018 року у цивільній справі № 642/8823/2015-ц; постанова від 12 грудня 2018 року у цивільній справі № 609/451/18; постанова від 24 січня 2019 року у цивільній справі № 755/16913/16-ц. Вказані судові рішення є у відкритому доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням - http://www.reyestr.court.gov.ua.

З урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що позивачка не є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, а відкритість і безперервність користування майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Крім цього, свідки, як і сама позивачка вказали, що у спірній частині домоволодіння ніхто не проживає, належних та допустимих доказів користування та утримання спірної частини домоволодіння суду не надано.

При цьому, оскільки позовні вимоги про визначення частки співвласників у праві спільної часткової власності на домоволодіння є похідними від першої позовної вимоги, в задоволенні якої відмовлено, то й позовні вимоги про визначення частки співвласників у праві спільної часткової власності на домоволодіння задоволенню також не підлягають.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 344 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Дніпровської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю та визначення розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання (вказано в позові): АДРЕСА_2 .

Дніпровська міська рада, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26510514, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75.

Суддя В.В. Самсонова