Справа № 485/481/20
Провадження № 2/485/294/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Забаровська С.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за розпискою,

встановив:

21 квітня 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій з урахуванням уточнень, позивач послався на таке.

16 грудня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за гарантії ОСОБА_6 , взяли в борг в його матері ОСОБА_7 60800 доларів США строком до 01 червня 2015 року, що підтверджується письмовою розпискою. Під заставу відповідачі залишили договір купівлі-продажу та технічний паспорт на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Єдиним спадкоємцем вказаних грошей є позивач, який прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. ОСОБА_3 на кошти не претендує.

Позивачем неодноразово після смерті матері пред`являлися претензії до відповідачів щодо повернення боргу, на що останні борг визнали, написавши іншу розписку від 18 жовтня 2017 року про повернення боргу до 05 вересня 2018 року.

Зокрема, 23 жовтня 2015 року ОСОБА_4 повернуто 10000 доларів США, датою повернення залишку боргу за домовленістю визначено до 30 липня 2016 року, у розписці відповідачами помилково зазначена дата повернення боргу як 30 липня 2015 року. 23 грудня 2016 року відповідачами повернуто частину боргу у сумі 6000 доларів США та визначено, що станом на зазначену дату сума боргу складає 44000 доларів США із 50000 доларів США та строк її повернення до 23 грудня 2019 року, при цьому дата наступної зустрічі з повернення боргу визначена на 23 червня 2017 року.

Наступна частина боргу повернута була лише 18 жовтня 2017 року у сумі 4000 доларів США та визначено, що залишок складає 40000 доларів США, дата наступної зустрічі 05 вересня 2018 року.

Однак, після смерті матері відповідачі припинили повернення боргу, на дзвінки не відповідають та ухиляються від виконання зобов`язання з повернення боргу.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку 40 000 доларів США основного боргу, що еквівалентно 1 083 200,00грн. та 1900 доларів США, що еквівалентно 51452,00грн. - 3% річних за період з 06 серпня 2018 року по 05 березня 2020 року, а усього стягнути 41900 доларів США, що еквівалентно 1 134 652,00грн., та стягнути солідарно з відповідачів на його користь судовий збір у розмірі по 3714,00грн. з кожного.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на обставини, викладені у позові. Крім того, зазначив, що його батько ОСОБА_3 , який є третьою особою по справі, який також є спадкоємцем після ОСОБА_7 , на заборговані відповідачама кошти не претендує.

Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, просила застосувати строк позовної давності, який закінчився 30 липня 2018 року. Крім того, вважає, що позивач не має права на всю частину боргу, оскільки кошти були спільною власністю подружжя ОСОБА_8 та після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/2 частину майна, а тому позивач прийняв спадщину лише на 1/4 частку коштів. За підрахунками відповідачів з належної частини боргу позивачу вони мають сплатити залишок боргу у розмірі 2500 доларів США, а також 3% річних з дня отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину.

Третя особа та відповідачі про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики.

Відповідно ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у зв`язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань.

Як вбачається з розписки від 16 грудня 2014 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при свідку та гаранті ОСОБА_6 , взяли у борг у ОСОБА_7 гроші у сумі 60800 доларів США, які зобов`язалися повернути до 01 червня 2015 року; в рахунок забезпечення позики надали ОСОБА_7 договір купівлі-продажу та технічний паспорт на нежитлову будівлу АДРЕСА_1 (а.с. 124, 50-53).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві померла ОСОБА_7 , про що Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 05 грудня 2016 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 18625 (а.с. 54).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/2 частку майна у праві спільної сумісної власності подружжя. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є її чоловік ОСОБА_3 - третя особа у справі, та син ОСОБА_1 - позивач у справі, що вбачається з копії спадкової справи № 91/2017, зведеної 09 лютого 2017 року до майна померлої (а.с. 83-122).

Судом встановлено, що в рахунок погашення боргу за розпискою від 16 грудня 2014 року відповідачами сплачено:

23 жовтня 2015 року ОСОБА_7 10000 доларів США, залишок боргу станом на 23 жовтня 2015 року складає 50000 доларів США, який відповідачі зобов`язалися повернути до 30 липня 2015 року (а.с. 124- зворот).

23 грудня 2016 року повернуто 6000 доларів США ОСОБА_1 - позивачу у справі, відповідно до розписки на а.с. 127, залишок боргу визначили у 44000 доларів США зі строком повернення на три роки, дата наступного погашення 23 червня 2017 року.

18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 отримав від відповідачів 4000 доларів США, залишок боргу визначено у 40000 доларів США, наступна дата погашення боргу 05 вересня 2018 року (а.с. 125).

На підтвердження факту укладення договорів позики та факту передачі грошової суми позичальнику та отримання боргу позивач представив суду оригінали розписок, які залучено у матеріали справи.

У встановлений договором позики строк - 05 вересня 2018 року заборговану суму у розмірі 40000 доларів США відповідачами не повернуто.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них (ст.1267 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК України).

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1279 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - упоноваженій на це посадовій особі іфдповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ст.1273 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною першою ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають.

Позивач як на підставу звернення до суду з даним позовом посилається на успадкування ним боргу за розпискою після смерті своєї матері ОСОБА_7 .

Факт отримання коштів у борг відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не оспорюють.

Як встановлено судом, на дату смерті спадкодавця заборгованість за розпискою складала 50 000 доларів США.

У наступному борг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погашали частинами, 23.12.2016 року робивши борг на три роки за домовленістю з позивачем, однак віддавши позивачу загалом 10 000 грн., черговий платіж у погоджену дату 05.09.2018 р. не внесли.

Враховуючи, що у порушення ст. ст. 77, 81 ЦПК відповідачами не представлено належних доказів щодо повернення суми позики у строк, встановлений договором, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково в межах 1/4 частини успадкованого майна позивачем, тобто у розмірі 2500 доларів США (50 000/4-10000) (що еквівалентно 70275 грн. ( 28,11 за 1 долар США на 15.09.2020р.)

Розмір 3% річних за період з 06.09.2018 року по 05.03.2020 року, в межах позовних вимог, складає 126,40 доларів США ( що еквівалентно 3553,10 грн. 28,11 за 1 долар США на 15.09.2020р.)

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України гарантія є одним із видів забезпечення виконання зобов`язань.

Згідно зі ст. 560 ЦК України гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

В силу ст. 553 ЦК України договір гарантії є удаваним, який укладено для приховання поруки.

Оскільки ОСОБА_6 відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" № 2664-III від 12 липня 2001 року не є суб`єктом гарантії, договору поруки з нею не укладено, остання згідно з розписками була лише свідком події, яка засвідчила факт укладення договору позики без зобов`язання разом з позичальниками відповідати перед кредитором за порушення зобов`язання боржниками, суд вважає, що вимоги пред`явлені до ОСОБА_6 не підлягають до задоволення.

Крім того, у відповідності до ст.ст.257, 261, 264 ЦК України строк позовної давності за вимогою позивача переривався визнанням боргу та з 06 вересня 2018 року ще не сплив.

Суд не приймає покликання позивача щодо права вимоги всього боргу від позивачів через відсутність заперечень у іншого спадкоємця, його батька ОСОБА_3 , оскільки останній від своєї частки у спадщині у встановленому порядку та строк не відмовився, а суд не має права змінювати встановлений законом порядок спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у солідарному порядку 2500 (дві тисячі п"ятсот) доларів США, 126,40 (сто двадцять шість доларів 40 центів) 3 % річних, та судового збору у розмірі по 355,59 грн. (триста п"ятдесят п"ять грн. 59 коп.) з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного судового рішення 15.09.2020.