Дата документу 09.09.2020
Справа № 937/1410/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_4 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду, завдану злочином у сумі 8 000 грн та витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 8 травня 2019 року, о 16 годині, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс її неповнолітньому сину, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив синові тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, закритий лінійний перелом кісток спинки носу зліва з незначним зміщенням відламків, синець, рану, забій м`яких тканин голови, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, чим скоїв правопорушення передбачене ст.125 ч.2 КК України.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізькій області від 05.12.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за зазначеними обставинами було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та нього було застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження. А цивільний позов, заявлений нею в інтересах неповнолітнього сина, було залишено без розгляду та рекомендовано вирішити це питання у порядку цивільного судочинства, що спонукало її звернутися до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, що підтверджується ухвалою суду від 05.12.2019, доданою до позову.

Спричинення синові вищезазначених тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 123 від 29.05.2019, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження (справа № 320/4326/19, провадження 1-кп/320/850/19).

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 з 08.05.2019 по 17.05.2019 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні лікарні інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги Мелітопольської міської ради Запорізької області, а після виписки продовжував амбулаторне лікування. За час знаходження сина в лікарні нею на придбання лікарських препаратів, призначених лікарем, та проходження томограми було витрачено 1997,70 грн.

Крім того, у результаті неправомірних дій ОСОБА_2 , її син перетерпів моральні страждання, пов`язані з перенесенням сильного фізичного болю, внаслідок отриманих травм протягом тривалого часу, приниженням людської гідності, образою та втратою здоров`я. Тривалий час після отримання тілесних ушкоджень він дуже погано себе почував, не міг займатися спортом, що посилило його душевні страждання, порушило звичайний уклад його життя. Він замкнувся в собі, не спілкувався з друзями, довгий час боявся виходити на вулицю. Перенесений ним психоемоційний стрес у результаті злочину також негативно вплинув його самопочуття, у нього були головні болі, порушився спокій, нормальний сон. У зв`язку з зазначеними обставинами він на довгий час був відірваний від активного соціального життя. Заподіяну синові моральну шкоду позивач оцінює в 8000 грн. Оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на теперішній час навчається у 10 класі ЗОШ № 20, Мелітопольської міської ради Запорізької області, тобто не працює, не має самостійного заробітку та майна, то спричинену синові матеріальну та моральну шкоду повністю повинні відшкодувати його батьки.

Після набрання ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 05.12.2019 законної сили, відповідачка по справі, матеріальний збиток у сумі 2000 грн. виплатила у добровільному порядку шляхом перерахування зазначеної суми грошей на картку. Але заподіяну сину моральну шкоду відповідачка по справі, ОСОБА_3 , яка визнана законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 по зазначеному кримінальному провадженню, не відшкодувала по теперішній час.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 12.03.2020 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що посилання позивача на душевні страждання її сина є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки документально не підтверджено. Також вказує, що з позивачем вони дійшли добровільної згоди про виплату 2000 грн в рахунок завданої матеріальної шкоди і позивач більше не буде звертатися до суду з даного приводу. Крім того, зазначила, що вона є матір`ю двох неповнолітніх дітей 2003 та 2014 років народження, офіційно не працює, не отримує аліменти, є особою, яка доглядає за людиною похилого віку. Вважає, що оскільки за наслідками розгляду кримінального провадження цивільний позов позивача було залишено без розгляду, у останній відсутні підстави для звернення до суду в порядку цивільного судочинства /а.с.32-35/.

Від позивача ОСОБА_5 надійшла відповідь на відзив, в якому вона наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, зазначає, що доводи та твердження відповідачки, заявлені у відзиві на позовну заяву не відповідають як фактичним обставинам справи, встановленим рішенням суду, так і нормам матеріального і процесуального права, які регламентують дані правовідносини. Залишення її цивільного позову без розгляду надає їй право звернутися до суду з цим позовом у порядку цивільного судочинства після набрання ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізькій області від 05.12.2019 року законної чинності. До того ж, ніякої домовленості між нею та відповідачкою відносно того, що вона не буде звертатися до суду з цивільним позовом не було. Саме у зв`язку з тим, що відповідачка у добровільному порядку виплатила їй тільки матеріальні збитки, понесені нею на лікування сина у сумі 2000 грн., вона, в інтересах свого неповнолітнього сина, звернулась до суду з позовом про стягнення моральної шкоди. Вважає, що заявлений розмір моральної шкоди у сумі 8000 грн. повністю відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості за протиправні дії ОСОБА_2 відносно її сина та ті негативні наслідки, які син переніс у зв`язку з цими неправомірними діями/а.с.40-42/.

У судовому засіданні 08.09.2020 ухвалою суду, постановленою, не виходячи до нарадчої кімнати, здійснено заміну позивача, вирішено вважати позивачем ОСОБА_1 , якому на час розгляду справи виповнилося 18 років і він досяг цивільної процесуальної дієздатності.

28.08.2020 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності, за участі його представника. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала.

У судовому засіданні відповідач- законний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала частково за обставин, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на відсутність для цього законних підстав. Разом з тим, зазначила, що визнає позов на суму 800 грн. Пояснила, що її син та позивач були в минулому друзями.

Суд, вислухавши думку сторін, представників, вивчивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом відповідно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.12.2019 визнано винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та застосовано до нього примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження /а.с.8-10/.

Вказаною ухвалою встановлено наступні обставини. Так, 08 травня 2019 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку № 16 по вулиці Гвардійська у місті Мелітополі Запорізької області, будучи особою, яка на момент вчинення кримінального правопорушення (злочину), не досягла передбаченого законом віку кримінальної відповідальності, у ході сварки, яка виникла на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму, яка виразилась у струсі головного мозку, закритому лінійному переломі кісток спинки носу зліва з незначним змішенням відламків, синці, рани, забої м`яких тканин голови, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 123 від 29.05.2019, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також вказаною ухвалою суду цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріального збитку у сумі 1997 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 70 копійок, морального збитку у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, та витрат на правову допомогу у сумі 3000 (три тисячі) гривень - залишено без розгляду. В мотивувальній частині як підставу залишення цивільного позову без розгляду зазначено п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», згідно якого цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок учинення злочину чи суспільно небезпечного діяння, у справі про застосування примусового заходу виховного характеру суд не вирішує (він має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства). Також роз`яснено, що позивачка за цивільним позовом має право звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства.

Відповідачем в рахунок відшкодування матеріальної шкоди було виплачено позивачу суму в розмірі 2000 грн, що визнано сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що, безумовно, неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він пережив сильний фізичний біль, внаслідок отриманих травм протягом тривалого часу перебував на стаціонарному, а згодом, на амбулаторному лікуванні. Очевидно, що потерпілий в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 відчув приниження людської гідності, почуття образи.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди відповідно до положень п.9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової шкоди/ " від 31.03.1995 року із наступними змінами, суд враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи суть позовних вимог в межах їх доведеності, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням злочину, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_2 , матеріальне становище відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 грн..

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано доказів в обґрунтування завданої моральної шкоди в частині обставин того, що ОСОБА_1 займався спортом і, відповідно, в період лікування не міг цього робити, що посилило його душевні страждання, порушило звичайний уклад його життя; обставин відсутності спілкування з друзями, боязні виходити на вулицю тощо.

Відповідно до ч.3 ст.33 ЦК України неповнолітні особи несуть відповідальність за шкоду, завдану ними іншій особі.

Відповідно до ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків відшкодовувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

В пункті 6 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" також зазначено, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов`язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов`язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди.

Відповідачем не надано доказів того, що неповнолітній ОСОБА_2 не має самостійного заробітку чи іншого прибутку, не є власником будь-якого майна, достатнього для відшкодування шкоди. Його матір`ю є ОСОБА_3 , яка відповідно до ст.. 1179 ЦК україни зобов`язана відшкодувати завдану сином шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, відповідно до квитанції №7 від 10.02.2020 року, адвокат Чеботар Наталія Анатоліївна одержала від ОСОБА_5 на підставі договору на надання юридичних послуг 3000 гривень /а.с.18/.

Як вбачається з розрахунку витрат на правничу допомогу, договору на надання правової допомоги №7 від 10.02.2020 року (а.с.16-17; 19), за консультацію, вивчення наданих матеріалів для складання позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, складання позовної зави, складання клопотання про витребування кримінального провадження, було сплачено 1500 гривень.

Крім того, в розрахунку зазначено, що за представлення інтересів ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні по цивільній справі сплачено 1500 гривень Чеботар Н.А. , однак представництво інтересів ОСОБА_1 у судовому засіданні здійснювала адвокат Леоновець А.О., відповідно до договору про надання правової допомоги від 31.08.2020, відносно сплати якій грошових коштів відомості відсутні.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково в розмірі їх обґрунтованості та підтвердження належними доказами, а сам, в розмірі 1500 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.12-13, 82, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка є законним представником ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 завдану вчиненням злочину моральну шкоду в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка є законним представником ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , витрати на правову допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач при подачі позову: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , яка є законним представником ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення складено 14.09.2020.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова