Справа № 296/7946/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Тузенко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 22.09.2017р. на утримання неповнолітніх дітей, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22.09.2017р. ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Посилаючись на те, що розмір аліментів, який визначений судовим рішенням є меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України, позивач просить задовольнити її вимоги та збільшити розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання дітей.

У відзиві ОСОБА_2 позов не визнав. Вказав, що зміна мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів на підставі приписів ст.192 СК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 27.03.2014 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнійх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Згідно автоматизованої системи електронного документообігу "Діловодство суду" встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від "22" вересня 2017 р. у справі №296/5512/17 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Вирішено питання судових витрат.

Позивач просить задовольнити її вимоги та збільшити розмір аліментів, посилаючись на внесені зміни до СК України щодо розміру аліментів.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду у складі Об"єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019р. у справі №632/580/17.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не наведено у позовній заяві підстав для збільшення розміру аліментів, передбачених ст.192 СК України.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні належні докази про покращення або погіршення матеріального становища сторін, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них або дітей.

Оскільки позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема не зазначено та не доведено, що у відповідача змінився матеріальний стан у бік покращення або погіршився її матеріальний стан чи стан здоров`я когось із них, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову про збільшення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя В. П. Маслак