КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6317/2020
УХВАЛА

03 вересня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Лужецької О.Р.

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

В травні 2014 року ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" звернулось до суду з позовом, який неодноразово уточнювався, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 377368,61 грн. заборгованості.

Вимоги обґрунтовує тим, що 06 лютого 1997 року між ЗАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця", правонаступником якого є ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця", та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до пунктів 4, 5 договору продаж квартири здійснено за 41531 грн., що на момент здійснення операції складає 21930 умовних одиниць за курсом Національного Банку України на день укладення даного договору, які покупці зобов`язалися виплатити продавцю протягом п`ятнадцяти років з моменту укладення договору.

Належним чином відповідачами зобов`язання виконані не були, у зв`язку із чим товариство просить стягнути 377 368,61 грн., з яких: 345584,24 грн. - заборгованість за договором, 31784,37 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 01 березня 2018 року заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року та постанова Апеляційного суду міста Києва від 01 березня 2018 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи №753/11009/19, обставини якої є подібними до цієї справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та представник відповідачів ОСОБА_3 заперечували проти зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень щодо справи №753/11009/19, а саме ухвали Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року убачається, що у грудні 2014 року Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" (далі - ПрАТ «ФФ "Дарниця") звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 254 488,92 грн заборгованості за укладеним договором та трьох відсотків річних відповідно до положень статті 625 ЦК України у сумі 22883,17 грн. Позивач обґрунтовував позов тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 лютого 1997 року Закрите акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" (далі - ЗАТ "ФФ "Дарниця"), правонаступником якого є ПрАТ "ФФ "Дарниця", з однієї сторони, та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_2, уклали договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р. С. та зареєстровано у реєстрі за № 23123. Відповідно до пункту 4 цього договору продаж здійснено за 31721,00 грн, що на момент здійснення операції складало 16750,00 умовних одиниць за курсом Національного банку України на день укладення договору. Згідно із пунктом 5 договору покупці виплачують продавцю повну вартість квартири протягом п`ятнадцяти років з моменту укладення договору. Посилаючись на те, що відповідач сплатила грошові кошти за договором у неналежному розмірі, оскільки сума боргу підлягала визначенню за офіційним курсом національної валюти до долара США, установленим НБУ на день платежу, позивач просив позов задовольнити.

Із наведеного можна зробити обґрунтований висновок, що правовідносини у справі за позовом ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є подібними до правовідносин у справі №753/11009/19

Вказаною ухвалою Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №753/11009/19 справу вирішено передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Перша судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виходила з того, що існує необхідність в уточненні та конкретизації раніше ухвалених касаційними судами (Другої судової палати, Об`єднаної палати) правових висновків в ідентичній категорії справ, виходячи з мотивів викладених в ухвалі, оскільки в протилежному разі виявляється неможливим застосування норм права та висновків Верховного Суду із дотриманням вимог про правову визначеність з огляду на те, що Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наведено інший підхід до вирішення справи, який раніше не був врахований.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів враховує, що метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, яке переконує сторони і суспільство у справедливості суду, утвердженні ним прав людини та запобігає стану невизначеності в аналогічних ситуаціях.

Отже з метою забезпечення учасникам справи права на належне вирішення справи судом, беручи до уваги давність виникнення правовідносин та певну специфічність обставин справи, фактичну наявність висновків касаційного суду у справах з подібними правовідносинами, але про які порушено питання щодо їх прийнятності, суд апеляційної інстанції уважає за необхідне зупинити провадження у цій справі до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи №753/11009/19, рішення якої може містити висновки щодо застосування відповідних норм права у спорі, що виник за таких саме обставин.

Керуючись ст.ст. 252, 253 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи №753/11009/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення ухвали безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова