Справа № 346/6678/13-ц
Провадження № 4-с/346/30/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Бойко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо відмови у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій зазначив, що на виконанні у Коломийському міськрайонному відділі ДВС перебувало виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Коломийським міськрайонним судом 20.11.2013 року на виконання рішення цього суду про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 480 066, 66 грн.

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем проведено примусові заходи для виконання рішення суду. Так, ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19.03.2014 року задоволено подання державного виконавця та обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань за вказаним виконавчим листом.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 погасив вказаний борг, то у стягувача немає жодних претензій до нього. Тому постановою державного виконавця вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу. В зв`язку з цим заявник звернувся до вказаного відділу державної виконавчої служби із заявою про винесення постанови про скасування зазначеного обмеження у праві виїзду за кордон. Однак, листом начальника цього відділу ДВС, який заявником отримано 25.06.2020 року, заянику відмовлено у такому скасуванні.

Заявник вважає вказану відмову незаконною, він просить визнати незаконними вказані дії державного виконавця та зобов`язати винести постанову про скасування встановленого обмеження у праві виїзду за кордон.

Представник заявника, адвокат Юркевич Х.М. 03.09.2020 року звернулася до суду із заявою про розгляд вказаного питання без її участі та підтримання скарги.

Представник Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, не подав заяву про розгляд справи в його відсутності, про розгляд справи належно повідомлений.

Суд, вивчивши подані матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 480 066,66 грн. На виконання вказаного рішення судом 20.11.2013 року видано виконавчий лист № 346/6678/13-ц.

Постановою старшого державного виконавця від 20.12.2013 року відкрито виконавче провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 повністю погасив вказану заборгованість перед ОСОБА_3 , що підтверджується копією заяви її представника за довіреністю ОСОБА_4 від 26.04.2017 року (а.с. 8).

21.08.2014 року державним виконавцем у вищезгаданому виконавчому проваджені винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с. 14).

Однак, з відповіді на адвокатський запит головного центру обробки спеціальної інформації від 27.05.2020 року скаржнику стало відомо, що станом на 26.05.2020 року в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України виконується ухвала Коломийського міськрайонного суду від 19.03.2014 року у цивільній справі № 346/6678/13-ц про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, що постановлена за поданням старшого державного виконавця вказаного відділу ДВС, до виконання заявником своїх зобов`язань згідно з вищевказаним рішенням суду про стягнення боргу на користь ОСОБА_3 (а.с. 15).

У зв`язку із цим скаржник звернувся до державного виконавця із заявою про винесення постанови про скасування встановленого відносно нього обмеження у праві виїзду за кордон у зв`язку із повним погашенням заборгованості.

На вказану заяву начальник відділу ДВС у відповіді, яка заяником отримана 25.06.2020 року, вказала, що підстави для скасування вказаного обмеження відсутні (а.с. 16).

Право на свободу пересування закріплено у ст. 33 Конституції України, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Відповідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно пп.1 п. 4 розд. ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції на час виниклих відносин) тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону України " Про виконавчого провадження".

Таким чином, станом на день звернення заявника ОСОБА_2 до суду із зазначеною заявою відсутнє виконавче провадження, в рамках якого на боржника було накладено заборону у виїзді з України.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України.

Судом встановлено, що підставою для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 слугувало те, що він є боржником у виконавчому провадженні. Однак, виконавче провадження 21.08.2014 року завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно ч. 1 ст. 1 вказаного Закону громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом.

Відповідно до п. 2 ст. 6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

П. 5 ч. 1 та ч. 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Згідно із статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд вважає, що оскільки виконавче провадження завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу ще 21.08.2014 року, і станом на час звернення заявника ОСОБА_2 до суду відсутнє виконавче провадження, в рамках якого державним виконавцем до суду направлялося подання про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, то відсутні підстави для подальшого застосування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України.

Підстав для визнання орспорюваної відмови незаконною суд не вбачає, оскільки законом чітко передбачено наведені вище підстави, за яких державний виконавець може і повинен скасувати вищевказане обмеження. Тому оспорювана відмова не вважатися протиправною.

Поряд з тим, спірне питання підлягає вирішенню судом в порядку ст.441 ЦПК України.

Оскільки про оспорювану відмову заявник дізнався 25.06.2020 року, а дану скаргу подав 01.07.2020 року, то ним не пропущено встановлений законом тсрок, який підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 258-261, 441, 446 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

поновити строк звернення до суду з даною скаргою.

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця с.Корнич Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , застосоване відносно нього ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.03.2014 року у справі №346/6678/13-ц.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвалу суду направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України та до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15 днів з дні її проголошення.

Суддя Калинюк О. П.