18.09.2020 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/691/20
Провадження № 2/533/213/20
18 вересня 2020 року селище Козельщина
Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Козир В.П.,
секретаря судового засідання Кругловецького Ю.В.,
розглянувши в у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини,
07.08.2020 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини.
У позовній заяві просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі ј частки від доходів відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення ними повноліття, а також на її утримання як непрацездатної дружини у розмірі 1/8 частки від доходів відповідача.
Ухвалою суду від 18.08.2020 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Викликано учасників справи. Відповідача повідомлено про розгляд справи шляхом поміщення на вебсайті «Судова влада України» відповідного оголошення, у зв`язку з відсутністю інформації про місце його проживання.
У судове засідання з`явилася позивачка. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Надала пояснення, аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві. Пояснила, що з відповідачем фактично не проживає, вона самостійно утримує дітей, є інвалідом третьої групи, у зв`язку з чим несе додаткові витрати на лікування, вважається непрацездатною особою, тому має право на утримання від свого чоловіка, так як потребує матеріальної допомоги.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У розумінні ч. 10 ст. 130, ч. 10 ст. 187 ЦПК України являється належним чином повідомленим через оголошення на вебсайті «Судова влада України».
Крім того, до суду надійшла заява від ОСОБА_3 , яка була визначена позивачкою як третя особа, у якій вона просить суд розглядати справу без її присутності, при винесенні рішення покладалась на розсуд суду. Ухвалою суду ОСОБА_3 до участі у справі у якості третьої особи не залучалася у зв`язку з ненаведенням позивачкою обгрунтувань такої необхідності.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце його засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.
Протокольною ухвалою від 18.09.2020 у судовому засіданні суд ухвалив здійснювати заочний розгляд справи за відсутності відповідача.
Суд, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивачки, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Під час розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбу, який зареєстровано 10 лютого 2017 року у Горішньоплавнінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис за № 17, та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 2).
Від спільного шлюбу мають дітей:
-ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 3);
-ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 4).
Батьком обох дітей у свідоцтвах про народження зазначений ОСОБА_2 .
За поясненнями позивачки діти проживають разом з нею. З відповідачем вона спільно не проживає. Будь-якої матеріальної допомоги на її утримання та утримання двох неповнолітніх дітей відповідач не надає.
Позивачка зазначала, що є інвалідом третьої групи, на підтвердження наведеного надала копію довідки МСЕК від 26.06.2012, виданої на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 5). Пояснила у судовому засіданні, що ОСОБА_1 є її дівочим прізвищем. Надала усні пояснення, що отримує пенсію як інвалід третьої групи у розмірі 1712,00 грн.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частинами 1 та 2 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Визначений позивачкою розмір аліментів на утримання дітей не суперечить ст.ст. 182, 183 СК України, тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.
Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, суд зазначає таке.
За положеннями частин другої - четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення; можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, право на утримання (аліменти) має один з подружжя - непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, за умови, що другий з подружжя має можливість таку допомогу надавати.
Отже у ч. 4 статті 75 СК України встановлено чіткі критерії, за якими можливо визначити коло осіб, які вважаються такими, що потребують матеріальної допомоги. Зокрема, заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи таких осіб не забезпечують їм прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України "Про прожитковий мінімум" ).
Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Вказана обставина в ході судового розгляду має бути підтверджена належними і допустимими засобами доказування, як от довідка про розмір пенсії, довідка про доходи тощо.
Станом на дату розгляду справи прожитковий мінімум на місяць на одну особу, яка втратила працездатність, складає 1712,00 грн.
Позивачкою не надано належних доказів того, що її розмір пенсії є меншим за встановлений прожитковий мінімум. Навпаки, у судовому засіданні вона надала усні пояснення, що її щомісячний дохід складає 1712,00 грн., що дорівнює прожитковому мінімуму.
Суд зазначає, що закон не встановлює критеріїв за якими можливо віднести зобов`язану особу у правовідносинах щодо утримання подружжя до категорії таких, які можуть надавати матеріальну допомогу. На переконання суду, неодмінною умовою виникнення обов`язку по утриманню має бути наявність у такої особи доходу, який перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом. Більше того, розмір надання утримання, який має встановлювати суд, не повинен позбавляти таку особу доходу, нижчого від прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому судом мають враховуватись усі обставини справи в сукупності, в тому числі і уже існуючі на момент розгляду справи правовідносини щодо утримання непрацездатних батьків, дітей тощо). Також суд має піддавати правовій оцінці та брати до уваги докази, які можуть бути подані відповідачем у справі, що підтверджують його об`єктивні щомісячні витрати (стягнення за виконавчими документами, зобов`язання перед банками та іншими фінансово-кредитними установами, лікування, навчання тощо).
Позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження розміру доходу відповідача. У той же час суд враховує, що рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 24.11.2016 у справі № 533/933/16-ц уже було стягнуто зі ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що може свідчити про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.
Судом встановлено, що на час звернення до суду позивачка отримує пенсію по інвалідності та її доходи забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.
Отже позивачка не надала суду доказів того, що вона потребує допомоги у розумінні частини четвертої статті 75 СК України, також не надала доказів того, що її чоловік може надавати їй таку допомогу, зважаючи на наявність у нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання двох дітей від попереднього шлюбу.
Тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки як непрацездатної дружини, та в задоволенні позовних в цій частині суд відмовляє.
Ураховуючи те, що позивачка відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн, виходячи з розміру судового збору, встановленого законом станом на день подання позовної заяви за розгляд судом однієї майнової вимоги.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 75-84 СК України, 258-268, 280-281 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та доньки ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі ј частки від його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожного з дітей, починаючи з 07.08.2020 до досягнення ними повноліття.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення зі ОСОБА_2 на користь та утримання ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/8 частки від його доходу - відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840, 80 гривень.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Роз`яснити позивачу, що має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 18 вересня 2020 року.

Суддя В.П. Козир