Ухвала

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 336/4868/19

провадження № 61-12948ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 1993 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ЖКО Шевченківського району м. Запоріжжя про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 1993 року визнано право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; зобов`язано ЖЕО Шевченківського району м. Запоріжжя відкрити на їх ім`я особовий рахунок на вказану квартиру.

У червні 2019 року ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 1993 року.

Листом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та копію оскаржуваного рішення направлено на адресу Запорізького апеляційного суду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 1993 року повернуто до суду першої інстанції для ініціювання питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2019 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ЖКО Шевченківського району м. Запоріжжя про визнання права користування житловим приміщенням.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2019 року задоволено частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення процесуального питання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит свідків повернуто заявнику.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 липня 2020 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог пунктів 15, 15.11 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року повернуто заявнику на виконання вимог пунктів 15, 15.11 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2020 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження у вказаній цивільній справі.

У серпні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 1993 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 липня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у частині оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 1993 року.

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 1993 року в апеляційному порядку по суті не переглядалося, що виключає можливість його перегляду в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 1993 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ЖКО Шевченківського району м. Запоріжжя про визнання права користування житловим приміщенням відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк