Справа № 648/391/20
Провадження № 2/648/350/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Кусік І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Богдан І.В.,

представника відповідача: Блотушенка Д.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.07.2020 року розгляд справи за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відкладено до 11.00 години 04 серпня 2020 року з одночасним визнанням явки представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання обов`язковою та зобов`язано АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» надати суду до судового засідання оригінал повної кредитної справи за кредитним договором б/н від 15.04.2011 року укладеного із ОСОБА_1 та оригінал анкети-заяви останнього від 15.04.2011 року.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд залишити позов без розгляду виходячи з вимог ст. 257 ЦПК України.

Судом встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи та отримав ухвалу суду від 13.07.2020 року про визнання явки представника позивача обов`язковою та зобов`язання надати суду докази.

В судові засідання, призначені на 11.03.2020 року, 30.03.2020 року, 25.05.2020 року, 13.07.2020 року, 04.08.2020 року та 04.09.2020 року представник позивача не з`явися.

При подачі позову 17.01.2020 року представник позивача просив суд розглянути позов без участі представника позивача.

Після отримання ухвали суду від 13.07.2020 року про визнання представника позивача обов`язковою та зобов`язання надати суду докази, представник позивача надав суду клопотання, в яких стосовно витребуваних оригіналів повідомив, що такі будуть надані в одне з наступних судових засідань після закінчення карантину; щодо визнання його явки в судове засідання обов`язковою жодних заяв чи клопотань суду не подав, в судові засідання, призначені на 04.08.2020 року та 04.09.2020 року не з`явися. Таким чином вказана ухвала суду лишилася без виконання.

У відповідності до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. У зв`язку з наведеним, положення п. 3 ч. 1 ст. 257 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, якими передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того:

Частиною 10 ст. 84 ЦПК України передбачено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої було направлено запит про надання доказів, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не повідомив суд про причини неможливості виконання ухвали суду від 13.06.2020 року щодо подання ним документів. При цьому у період дії карантину Банком неодноразово надсилалися інші документи, такі як, відповідь на відзив з додатками в копіях від 16.07.2020 року, копії виписок за договором позики, які Банком були направлені суду 21.07.2020 року, копії цих примірників, також були направлені відповідачу.

Постанова КМУ № 211, на яку посилається представник Банку у своєму листі від 16.07.2020 року, як на підставу можливості ненадання суду оригіналів доказів у визначений в ухвалі строк та не виконання рішення суду, не обмежує будь-кого із сторін у справі, як надавати докази, так і прибувати до суду для участі у судовому розгляді справи.

Отже, неподання позивачем переліку витребуваних судом оригінальних примірників письмових доказів, є порушенням принципу рівності сторін, а тому, подальший розгляд позову Банку не відповідає вимогам справедливого суду в порушення вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є недопустимим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке домінує над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права, 2) повага до честі і гідності, 3) рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 4) змагальність сторін; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами.

В остаточному рішенні у справі Матієк проти Польщі, (§ 65), ЄСПЛ зазначив, рівність сторін може бути порушена і тоді, коли особа має обмежений доступ до матеріалів своєї справи або ж до інших документів, що мають загальний інтерес.

В іншому рішенні у справі Гергіос Папагеоргіу проти Греції (2003 рік) ЄСПЛ зазначив, що отримання «оригіналів» документів (фінансових чеків) було істотним для захисту заявника. З огляду на той факт, що, всупереч неодноразовим запитам заявника, не представлення за запитом заявника доказів не було адекватним чином представлено і вивчено в ході судового розгляду. Суд дійшов висновку про те, що судовий розгляд не відповідав вимогам справедливого суду.

Окрім вказаного:

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Як вбачається з матеріалів провадження справа знаходиться в провадженні суду вісім місяців, що порушує всі розумні строки для її розгляду, оскільки відповідно до вимог ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі і розглядає її по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку про те, що судовий розгляд даної справи не відповідатиме вимогам справедливого суду в порушення вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим оскільки: по-перше: представник позивача повторно не з`явився в судове засідання без поважної причини та повторно не повідомив суд про причини неявки, і хоч і подавав заяву про розгляд справи за його відсутності, але його явку було визнано обов`язковою зважаючи на те, що його нез`явлення перешкоджає розгляду справи; по-друге: позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; і по третє: судом вичерпано всі допустимі строки розгляду справи. Тож суд дійшов висновку про те, що позов підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 44, 84, 223, 257, 258-260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Згідно п.п. 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Кусік І.В.