_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД______
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року місто Херсон

єдиний унікальний номер справи 766/13595/18

номер провадження: 22-ц/819/10/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя-доповідач) Л.В. Базіль,

судді: Л.А. Приходько,

Г.В. Семиженка,

секретар І.О. Давиденко

за участі представника заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року ухваленого у складі судді Прохоренко В.В., повний текст судового рішення складено 04.10.2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту постійного проживання на території України

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Наріманабад, Ленкоранського району, Азербайджан, в 1984 році вступив до Бакінського морехідного училища Міністерства морського флоту СССР та в 1984 році закінчив повний курс за спеціальністю морське судноводіння.

В 14.02.1985 року був прийнятий матросом на судно в м. Іллічевськ, що підтверджується копією Трудової книжки, після чого вже працюючи, 17.09.1987 року він вступив на перший курс заочного відділення до Одеського інституту морського флоту на факультет судноводіння на морських судах, починаючи з 1985 року по 1997 рік він працював на суднах транспортного флоту переважно весь час на території України та на час роботи та навчання проживав на території України, а саме в м. Ізмаїл Одеської області.

Крім того, заявник зазначав, що 21.04.2014 року рішенням Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області було скасовано рішення від 02.07.2009 року про набуття ОСОБА_2 громадянства України у зв`язку з тим, що воно було набуте на підставі підробленого рішення суду.

Посилаючись на свою ошуканість особами які надали йому не існуюче рішення, зважаючи на те, що він на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року весь час проживав на території України, просив суд встановити факт його постійного проживання на території України.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26.09.2019 року та ухвалити нове рішення, яким заяву про встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_2 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив обставини, що мають значення для справи та неналежним чином оцінив наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують його факт постійного проживання на території України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заінтересованої особи, ОСОБА_3 заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, зазначивши про те, що заявником не дотримано досудового порядку встановлення його особи, а матеріали справи не підтверджують факт його проживання на території України на законних підставах.

В судове засідання заявник (апелянт) ОСОБА_2 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення на сайті суду.

За викладених обставин колегія суддів керуючись приписами ч.2 ст.372 ЦПК України вважає, що неявка заявника ОСОБА_2 , належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника Управління державної міграційної служби України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2014 року начальником УДМС України в Херсонській області Яковенко О.В. було затверджено рішення, яким рішення Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 02 липня 2009 року про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» відносно ОСОБА_2 скасовано у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто шляхом подання фальшивого рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 31.03.2009 року про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 на території України до ІНФОРМАЦІЯ_2 серпня 1991 року. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та паспорт НОМЕР_2 виданих на ім`я ОСОБА_2 визнано недійсними та такими, що підлягають вилученню та знищенню. (а.с.9, 19).

Відповідно до довідки №06/14 УДМС України в Херсонській області громадянство ОСОБА_2 припинено відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України».

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 , мотивовано тим, що заявник звернувся до суду передчасно, оскільки у нього відсутня довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи заявника та про перебування ОСОБА_2 у громадянстві колишнього СРСР.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду погоджується, виходячи з наступного.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав.

Із змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Наріманабад, Ленкоранського району, Азербайджан, з 1985 року до 1997 року працював на суднах транспортного флоту переважно весь час на території України, був документований паспортом громадянина України в липні 2009 року, однак його громадянство України було припинено відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство» (набуте внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України), паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та паспорт НОМЕР_2 видані на ім`я ОСОБА_2 визнано недійсними та такими, що підлягають вилученню та знищенню. Зазначене рішення заявником в установленому законом порядку не оскаржено.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (далі, Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема, громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно п. 8 Порядку, для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає заяву про встановлення належності до громадянства України, копію паспорта громадянина колишнього СРСР.

У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт).

Також подається судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Таким чином, у разі відсутності у заявника паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, із відміткою про місце його прописки станом на 24 серпня 1991 року, має бути подана довідка, видана територіальним органом Державної міграційної служби України про встановлення особи заявника та про те, що станом на 24 серпня 1991 року він перебував у громадянстві колишнього СРСР.

Однак, зазначені документи в матеріалах справи відсутні.

Надані заявником, як докази у справі: залікова книжка № 87-СВ-051 на ім`я ОСОБА_2 ; розписка №8005, копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_2 не є належними доказами у розумінні ст.77 ЦПК України підтвердження факту проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Крім того, як вбачається із довіреності від 18.06.2018 року ОСОБА_2 , є громадянином Азербайджану. Відомостей про припинення іноземного громадянства матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, ґрунтуються на неправильному розумінні положень Закону України «Про громадянство України» та Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень №215/2001 від 27.03.2001 року, а тому на увагу не заслуговують.

Оскільки висновки суду першої інстанції підтверджені належними доказами та відповідають нормам матеріального права, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосоредньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.А. Приходько

Г.В. Семиженко

Повний текст постанови складений 02 березня 2020 року

Головуючий Л.В. Базіль