Провадження №2/523/1854/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"25" лютого 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в 38/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власниками вказаної частини домоволодіння згідно договору дарування, який відбувся між нею та ОСОБА_3 . Втім, в подарованій частині будинку залишився бути зареєстрований син ОСОБА_3 ОСОБА_2 , який не проживає на житловій площі, та не є членом сім`ї власника будинку. Реєстрація відповідача на житловій площі порушує її права власника. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Від її представника надійшла до суду заява в якій він підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Згідно поштового повідомлення позивач за місцем реєстрації відсутній.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору дарування від 13.01.2017р., посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М., реєстровий номер 5-84, ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дар 38/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Згідно представленої інформаційної довідки право власності на вказану частину домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до довідки Ф-1 від 21.02.2020р. в придбаній позивачем частині будинку зареєстрований ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , який більше двох років в будинку не проживає. Враховуючи встановлені судом обставини слід вважати, що останній набув право користування на квартиру, як член сім`ї її власника. Тобто, реєстрація відповідача в спірній частині житлового будинку відповідає вимогам ст. 156 ЖК України та ч.1 ст.405 ЦК України. Вказані норми визначають право членів сім`ї власника житла користуватися житловим приміщенням, яке визначається її власником.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що право користування жилою площею членів сім`ї власника житла та обсяг їх прав на квартиру залежить від виникнення у власника житла (квартири) права власності на житло. Цивільним законодавством не передбачено збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно зареєстрували своє місце проживання, але на час розгляду справи не є членами сім`ї власника квартири.

В зв`язку з чим суд вважає, що з припиненням права власності ОСОБА_3 на спірну частину домоволодіння, відповідач по справі втратив право її користування, виникнення та припинення якого є похідним від обсягу права власності особи, яка є членом його сім`ї. Слід зазначити, що договором дарування від 13.01.2017р. попередній власник частини будинку не передбачив перехід прав та обов`язків щодо користування будинком колишнім членом його сім`ї ОСОБА_2 до нового власника житла.

Таким чином, враховуючи зазначені вище норми, з урахуванням припинення у ОСОБА_3 права власності на частину житлового будинку, суд вважає, що з припиненням права власності одночасно припиняється і право користування житловою площею у його членів сім`ї, як складова частина змісту права власності.

Наявність незаконної реєстрації відповідача в будинку, який належить на сьогодні на праві власності позивачу, призводе її до порушення охоронюваних законом прав та інтересів.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.317,346,391,405 ЦК України; ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням в 38/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 25 лютого 2020р.

Суддя