Справа № 530/1418/19
Номер провадження 2-о/530/8/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Стрілець Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Лютенсько-Будищанська сільська рада Зіньківського району Полтавської області, юридична адреса: с.Лютенські Будища, Зіньківського району, Полтавської області про встановлення факту належності документу, В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , звернулася в Зіньківський районний суд Полтавської області із заявою заінтересована особа: Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, юридична адреса: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 64, Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заявник, та представник заявника ОСОБА_3 всудове засідання не з`явилися, написали заяву про підтримання своїх вимог.

В судове засідання заінтересована особа Лютенсько-Будищанська сільська рада Зіньківського району Полтавської області не з`явилася, але написала заяву, в якій вказала, що проти заявлених вимог не заперечує.

Відповідно ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процессу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов`язки, неслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процессу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . В свідоцтві про народження її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 44 років помер ОСОБА_5 , батько ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Лютенсько-Будищанською сільською радою Зіньківського району Полтавської області про що в Книзі реєстрації смертей 28 грудня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 30.

Спадкова справа на майно померлого ОСОБА_5 , заведена 19 червня 2012 року за № 153, на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини.

На день смерті ОСОБА_5 проживав в будинковолодінні по АДРЕСА_1 .

Згідно розпорядження сільського голови Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 26.01.2016 року АДРЕСА_1 області перейменована на АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом померлого ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ст.1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як спадкоємець, ОСОБА_1 має намір успадкувати спадкове майно, але не може здійснити своє право і успадкувати спадкове майно в нотаріальному порядку, причиною цього являється винесена державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться під номером АДРЕСА_1 , правовстановлюючий документ - Свідоцтво на право власності на житловий будинок видане виконавчим комітетом Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області на ім`я ОСОБА_5 , а не на ім`я спадкодавця - ОСОБА_5 . Крім цього з довідки наданої ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» слідує, що реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок проводилася за ОСОБА_5 .

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п.4 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. На нерухоме майно, що підлягає реєстрації нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Вище викладене підтверджується паспортом та ідентифікаційним кодом, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про право власності, довідками Лютенсько-Будищанської сільської ради, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, успадкувати і належним чином зареєструвати належне померлому ОСОБА_5 спадкове майно, заявниця може тільки через суд, звернувшись із заявою про встановлення належності правовстановлюючого документа.

Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 12. ППВСУ №5 від 31,03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Лютенсько-Будищанська сільська рада Зіньківського району Полтавської області, юридична адреса: с.Лютенські Будища, Зіньківського району, Полтавської області про встановлення факту належності документу - задоволити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу - Свідоцтва на право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 21.12.1999 року ім`я, в якому помилково записано ОСОБА_5 , а не необхідно було записати - ОСОБА_5 .

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляйного суду.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р.Должко