Справа № 466/9241/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Невойта П.С.,

секретарів с/з Семків Х.І., Лелик О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Львівська міська рада про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_6 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача адвоката Лозан С.І.,

представника третьої особи ЛМР Гордєєвої О.В.

в с т а н о в и в:

20.11.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в якій вони просять суд виділити у натурі частки квартири АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділити в натурі 1/2 частину коридору, площею 1.45кв.м. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати право власності на 1/2 частину коридору, площею 1.45 кв. за ОСОБА_1 , визнати право власності на частину горища площею 28.6кв.м за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з виділенням частини такого у натурі, визнати право власності на частину підвального приміщення площею 16.2кв.м. за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з виділенням частини такого у натурі, визнати право власності на господарську будівлю під літерою «Ж» вбиральня за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначити частки земельної ділянки на якій розташований будинок АДРЕСА_2 відповідно до часток у квартирі АДРЕСА_3 та прибудинкових споруд, співвласниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для визнання права власності на земельні частки про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що будинок АДРЕСА_2 складається із трьох квартир, загальна площа будинку складає 173,7кв.м., житлова площа 79,5кв.м, в якому зареєстровано та проживає три сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Вони є власниками квартири АДРЕСА_3 даного будинку площею 27, 7кв.м, яка складається з однієї кімнати житловою площею 16.7кв.м, кухні 11.0кв.м. Зазначають, що позивачі мали у постійному користуванні допоміжні приміщення, а саме: «Д» - гараж , «К» - літню кухню, «М» - сарай, «Л» - сарай, «Т» - навіс та «Ж» -туалет.

Відповідачі, сім`я ОСОБА_8 , є співвласниками квартири АДРЕСА_4 у цьому ж будинку загальною площею 41.9кв.м, що складається з двох кімнат житловою площею 28.3кв.м та кухні 10.9кв.м. У постійному користуванні мають допоміжні приміщення, а саме: «А-1»- тамбур, «Г»- гараж, «Л»- сарай, «М»- сарай, «П»- сарай, «Р» - сарай, «Н»- навіс.

Відповідач ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_5 цього ж будинку, загальною площею 45,9кв.м., з яких житлова 35,3кв.м. та кухня 7,9кв. У постійному користуванні має допоміжні приміщення, а саме: «Б» - гараж, «Г» - гараж.

У спільному користуванні у сторін знаходяться два підвальні приміщення загальною площею 49.5кв.м, з яких один має площу - 24,3кв.м., другий 25,2кв.м., а також горище.

Оскільки між співвласниками кварти, що знаходяться в даному будинку існують постійні суперечки щодо користування майном, а добровільно спір не вдається врегулювати, а тому звернулися до суду за захистом порушеного права.

21.12.2018 відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що вона є співвласником будинковолодіння АДРЕСА_2 згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19.02.2015 року. Зазначає, що квартира сім`ї ОСОБА_7 не є повністю ізольованою, має спільний вхід з її квартирою через спільний коридор, який має незначну площу, а також спільні комунікації, зокрема газо-, водо- та електропостачання, які є єдиними у використанні, спільний вхід в підвальне приміщення і спільний вхід на горище з спільного коридору. Відповідно поділ вказаних приміщень при реконструкції фактично буде позбавляти її можливості їх використовувати за призначенням. Дані приміщення (горище, підвал, коридор) не є самостійними об`єктами користування. Цими об`єктами користуються всі співвласники будинку. Жодних перешкод у їх користуванні не чиняться, доступ є вільним. Додатково зазначає, що позивачі в досудовому порядку жодного разу не зверталися до неї щодо добровільного поділу будинку в натурі. Просить відмовити в позові.

26.12.2018 позивачами подано відповідь на відзив у якому зазначає, що надалі користування спільним коридором є неможливим, а позивачі мають право на отримання окремого номера, реконструкцію квартири і встановлення санітарних вимог для належного користування. Просять позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не скористалися правом подачі письмового відзиву на позовну заяву і такий ними поданий не був.

Третя особа Львівська міська рада не подала письмових пояснень на позовну заяву.

Ухвалою від 26.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 28.12.2018 залучено Львівську міську раду як третю особу без самостійних вимог.

Ухвалою від 29.03.2019 призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу та провадження у справі зупинено.

Ухвалою від 31.10.2019 поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 31.10.2019 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог Львівська міська рада про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності залишено без задоволення.

Ухвалою від 26.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. При виділенні частки майна, що є у спільній частковій власності просили застосувати варіант 2 запропонований у висновку експерта № 018/19 від 28.10.2019 року.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечили щодо застосування варіанту «запропонованого у висновку експерта «018/19 від 28.10.2019, оскільки такий не відповідає вимогам ДБН України, не заперечували щодо здійснення розподілу за результатом проведення експертного дослідження відповідно до варіанту №1 розподілу будинку, як такого, що найбільше відповідає вимогам ДБН України та варіанту №2 поділу земельної ділянки до першого поділу будинку з врахуванням уточнень розміру об`єкта «Г», який відсутній на схемі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, просив проводити розгляд справи у їх відсутності, однак подав заяву від 15.01.2019 проте, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити /арк..спр.75/.

Представник третьої особи Львівської міської ради Гордєєва О.В. в судовому засіданні при вирішенні позовних вимог поклалася на розсуд суду. Підтримала здійснення розподілу за результатом проведення експертного дослідження відповідно до варіанту №1 розподілу будинку.

Заслухавши думку представників позивачів, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд встановив наступні обставини.

Будинок АДРЕСА_2 складається з трьох окремих квартир.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 цього ж будинку, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 11.04.1995р. виданим Львівською міською радою. Квартира №1 загальною площею 27.7кв.м. складається з однієї кімнати житловою площею 16.7кв.м та кухні 11.0кв.м.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_5 даного будинку згідно зі свідоцтва про право власності від 13.08.1993р. та договору дарування 4/5 частин квартири від 11.09.2012р. Квартира загальною площею 46.3кв.м складається з двох кімнат житловою площею 35.3кв.м, кухні 11.0кв.м.

ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 цього ж будинку, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 27.10.1997р., виданим Львівською міською радою. Квартира №4 загальною площею 41.9кв.м. складається з двох кімнат житловою площею 28.3кв.м та кухні 10.6кв.м

У зв`язку із передачею житлового будинку АДРЕСА_2 співвласникам приватизованих у ньому квартир ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вони стали співвласниками цього будинку, будинок належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 від 27.11.2011р. такий в цілому належить на праві власності сторонам без визначення часток.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.02.2015 р. визнано за ОСОБА_3 право власності на 38/100 частини будинку АДРЕСА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 29.10.2019 року визначено за співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на 25/100 частин будинку АДРЕСА_2 . Визначено за співвласниками ОСОБА_11 , ОСОБА_4 право власності на 37/100 частин будинку АДРЕСА_2 .

Згідно висновку експерта №018/19 від 28.10.2019 існує технічна можливість провести поділ спільного коридору площею 2.9кв.м., що є у користуванні мешканців кв. АДРЕСА_3 і АДРЕСА_6 з повною ізоляцією між квартирами, в т.ч. підвального приміщення та горища, що є у фактичному користуванні з можливими переобладнаннями.

За варіантом №1 розподілу спільного коридору літ. І власник кв.2 ОСОБА_3 має сплатити грошову компенсацію в сумі 2085грн. за збільшення своєї частки власникам квартири АДРЕСА_3 згідно дослідження і таблиці №1-№2 додатку до висновку. Не можливо провести поділ земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 між співвласниками. Експертом пропонується чотири варіанта порядку користування земельною ділянкою між співвласниками будинку АДРЕСА_2 з врахуванням запропонованих варіантів розподілу вхідного тамбуру між співвласниками квартир АДРЕСА_7 1 і №2.

Так, згідно запропонованого варіанту №1, щодо якого не заперечує відповідач ОСОБА_3 , поділ спільного коридору (тамбур) літ. І між співвласниками квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 з врахуванням вимог ДБН України щодо ширини і глибини вхідного тамбуру. Власнику квартири АДРЕСА_5 виділити частину коридору шириною 1,3 м з встановленням цегляної перегородки спільно з власниками квартири АДРЕСА_3 . При цьому власнику квартири АДРЕСА_5 необхідно встановити нові вхідні двері. Власникам квартири АДРЕСА_3 необхідно розібрати існуючу перегородку з вхідними дверима в квартиру АДРЕСА_3 , демонтувати і перенести лічильник з зовнішньої стіни, облаштувати вхідний коридор (тамбур) шириною 1,1м з встановленням нової цегляної перегородки. В зовнішній стіні пробити (розширити) дверний проріз з встановленням вхідних дверей. Переобладнати вхідний ґанок з облаштуванням сходів - див. таблицю № 1 додатку до висновку.

Щодо з запропонованого варіанту №2, щодо якого не заперечували позивачі, поділ спільного коридору (тамбуру) літ. І між співвласниками квартири АДРЕСА_3 і АДРЕСА_5 з відхиленням від вимог ДБН України щодо ширини вхідного коридору-тамбуру але по 1/2ч., а саме: встановити перегородку з облаштуванням двох вхідних коридорів - тамбурів шириною 0,9м; кожному з співвласників розширити існуючий дверний проріз з встановленням нових вхідних дверей; демонтувати люк виходу на горище, заробити даний отвір в горищному перекритті; власникам квартири АДРЕСА_3 необхідно обладнати новий вхідний ґанок - див таблицю № 2 додатку до висновку.

При запропонованих варіантах розподілу має місце часткове втручання в капітальну зовнішню стіну. Дозвіл на пробиття прорізів необхідно брати у відповідних організаціях, які уповноважені для вирішення таких питань.

Горище над квартирами АДРЕСА_7 1 і № 2 поділити у відповідності до розташування квартир АДРЕСА_3 і № 2, виділивши кожному з власників приміщення горища, що розташовано безпосередньо над приміщеннями їх квартир і частини тамбуру згідно варіантів розподілу даного вхідного тамбуру.

За варіантом № 1 розподілу вхідного тамбуру - власники квартири АДРЕСА_5 користуються існуючим люком виходу на горище, а власники квартири № АДРЕСА_3 облаштовують люк-сходи з приміщення новоутвореного тамбуру або з приміщення кухні в горищному перекритті.

За варіантом № 2 розподілу вхідного тамбуру власникам квартир АДРЕСА_3 і № АДРЕСА_5 необхідно облаштувати нові люки-сходи для виходу на свої частини горища з новоутворених приміщень коридорів-тамбурів або з приміщень своїх кухонь.

Щодо поділу підвалу, то експертом пропонується підвал площею 25,2кв.м. поділити між співвласниками квартир АДРЕСА_3 та №2 порівну, так як це приміщення є в спільній власності, встановленням перегородки товщиною 100мм, при цьому утворюється два приміщення розмірами 3,35х3,5м.

Із запропонованих варіантів необхідно закласти існуючий лаз-вхід в приямок та/або розширити існуючий проріз для влаштування двох входів для власників з розширенням входу у капітальній стіні (таб.№ 3, вар. № 1), облаштувати входи у новоутворені підвальні приміщення через люк-сходи, які необхідно пробити в підлозі (підвальному перектитті) кухонь квартир № 1 і № 2 (вар.№ 2).

У всіх запропонованих варіантах порядку користування земельною ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_2 експертом пропонується один варіант порядку користування земельною ділянкою площею 48,00 кв.м в межах червоних ліній, а саме: в спільне користування власників квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , № АДРЕСА_4 пропонується земельна ділянка для заїзду площею 7,00 кв.м з геометричними розмірами в м: 2,77; 2,52; 2,76; 2,52 - див коричневу штриховку таблиць № 4 - № 7 додатку до висновку.

В користування власників квартири АДРЕСА_4 пропонується земельна ділянка площею 11,20 кв. м з геометричними розмірами в м: 2,76; 4,06; 2,74; 4,06 - див. жовту штриховку таблиць № 4 - № 7 додатку до висновку.

В користування власника квартири АДРЕСА_5 пропонується земельна ділянка площею 19,80 кв. м з геометричними розмірами в м: 2,74; 7,25; 2,71; 7,25 - див. синю штриховку таблиць № 4 - № 7 додатку до висновку.

Допитаний в судовому засіданні експерт Табунщик Т. Я . складений ним висновок підтримала. Додатково пояснила, що при виділі частки з майна, що є у спільній частковій власності із запропонованих ним варіантів, найкращий варіант №1, оскільки при застосуванні такого не будуть порушувати будівельні норми.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.1, 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справи про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України (в редакції 1961р.), це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У постанові Верховного Суду України у справі № 6-1443цс16, Верховним Судом висловлено правову позицію, про те, що визначальним для виділу частки або поділу і нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-286цс15, яка за приписами ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 із наступними змінами.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виді- лу) з дотриманням будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Згідно ст. 152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження технічної можливості виділу їй в натурі частки з об`єкта нерухомого майна будинку на АДРЕСА_2 . А згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Для об`єктивності вирішення спору судом призначалася судова будівельно- технічна експертиза для надання висновку технічної можливості проведення реального розподіл майна, що є у спільному користуванні.

Частиною 2 ст.120 Земельного кодексу встановлено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. (ст. 125 ЗК України).

З аналізу вказаних норм слід зробити висновок про те, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Згідно ч.5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Таким чином, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи.

Під час розгляду справи, вирішення позовних вимог, суд приймав до уваги, що відповідач ОСОБА_13 не надавала згоди на зменшення площі своєї квартири за рахунок вирішення спору спільного коридору та не висловила бажання приймати участь як фінансово, так і організаційно при втіленні в натурі пропозицій експерта щодо влаштування окремих входів до коридору, розширення капітальної стіни до входів коридору та підвалу, влаштування люку на горище. З пропозицією щодо виконання зазначено обєму робіт за свій кошт не зголошувалися і позивачі.

Як зазначалося вище, варіант №2 на який погоджується позивач є неприйнятний, т.я. суперечить нормам ДБН України щодо ширини вхідного коридору-тамбуру.

Щодо вирішення питання користування земельною ділянкою, то слід зазначити наступне.

Як убачається з рішення № 1504 від 13.10.1953 року виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих в користуванні за будинкоуправлінням нр.236 АДРЕСА_2 по АДРЕСА_2 14 залишити в користуванні земельну ділянку пл.371,4 кв.м. (арк.спр.92). На даній земельній ділянці розташований будинок, співласниками якого є сторони у справі - 3 квартир. Оскільки площа земельної ділянки є незначною, з урахуванням забудованих господарських приміщень, фактичне користування частиною земельної ділянки кожному співвласнику будинку визначити неможливо. До того ж сторони у судовому засіданні не заперечували того факту, що всі співвласники будинку користуються земельною ділянкою під садом та городом, що біля будинковолодіння у значно більших площах та мають за згодою між ними визначений порядок користування цією землею.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, суд вважає неможливим виділ частки майна, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування майном, який запропонували позивачі.

З урахування вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Львівська міська рада про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування майном - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 1

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 ,

ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10 ,

ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 .

Третя особа: Львівська міська рада, місцезнаходження: м.Львів, пл.Ринок,1

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлений 28.02.2020 року.

Суддя П. С. Невойт