№ провадження 2/646/1243/2020
Справа № 646/1457/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.20 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Теслікової І.І., за участі секретаря суду Бєлівцової О.А., позивача ОСОБА_1 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана позовна заява, у якій позивач просить розірвати спадковий договір від 21.05.2007 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Волохіною О.В., зареєстрований в реєстрі № 4-674.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В той же час, після відкриття провадження у справі, дослідивши матеріали вказаної позовної заяви, суд вважає її такою, що подана з порушенням вимог діючого законодавства.

В судовому засіданні позивач підтримав подану ним позовну заяву.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про відкладання розгляду справи.

Так, положеннями п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов"язковість якого надана Верховною радою України.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право » передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

У статті 76 вказаного вище закону визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Російської федерації.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка діє у відносинах між Україною та Російською Федерацією, у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Також, згідно п. 2.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р., доручення про виконання окремих процесуальних дій та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України.

Таким чином, оскільки відповідач є громадянином Російської Федерації, суду необхідно направляти копію позовної заяви та доданих до неї документів в Російську Федерацію через Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Харків).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява з усіма документами, доданими до неї повинна супроводжуватися завіреним перекладом на російську мову. Переклади мають бути засвідчені уповноваженим перекладачем, або нотаріально.

Таким чином, суду необхідно додано до позовної заяви належним чином завірений переклад позовної заяви та її додатків для відповідача.

Положеннями ст.187 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, суд вважає за необхідне надати позивачу строк на усунення вказаного недоліку, а у випадку їх неусунення, вказана позовна заява буде залишена без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 257, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків протягом п`яти днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У випадку не усунення вищевказаних недоліків позовної заяви у встановлений судом строк вона буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.І. Теслікова