Справа № 395/1511/19 Провадження № 2/395/29/2020

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ у Новомиргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ у Новомиргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай), згідно якої вона вказала, що перебувала у трудових відносинах з КСП «Родіна» та була включена до списків-додатків КСП «Родіна», що мають право на земельну частку (пай) у колективній власності цього підприємства, які додані до Державного акту про право колективної власності на землю. Сертифікат на виділену позивачу земельну частку (пай) вона не отримала. Позивач зазначила, що в період розпаювання колгоспних земель та отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю вона була членом КСП «Родіна», заяви про виключення з членів КСП не писала, рішення про її виключення не приймалося, проте земельну частку (пай) вона і не отримала.

Просила суд поновити їй строк звернення до суду та визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 5,08 га умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв КСП «Родіна», розташованих на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, представник позивача, представники відповідачів, представник третьої особи у судове засідання не з`явилися.

Як вбачається з письмової заяви представника позивача адвоката Жеребенко О.В., вона позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Як вбачається з письмової заяви представника відповідача Шпаківської сільської ради, він позов визнає повністю, просить суд розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить не застосовувати до вказаного позову строк позовної давності.

Представник третьої особи подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, заперечень до позову не має.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищевказаних учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з КСП «Родіна» з 21.04.1980 року по 10.06.1996 року та являлася членом вказаного господарства, що підтверджується записами у її трудовій книжці.

14 червня 1995 року КСП «Родіна» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії КР № 000016 та позивача було включено в список - додаток до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Родіна» Шпаківської сільської ради під номером 51.

Однак сертифікату на право власності на земельну частку (пай) вона не отримувала, залишивши земельну ділянку у спільній власності членів КСП «Родіна».

Як вбачається з приписів Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95:

абзацу 3 пункту 1 Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості).

абзацу 1 пункту 2 Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського акціонерного товариства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту даних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

У ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку.

Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), визначається списком, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується головами відповідної ради і підприємства.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що член КСП, включений до списку, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у томі числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Отже, позивач набув право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Родіна», розміром 5,08 умовних кадастрових гектара, а тому за законом у зв`язку з відсутністю сертифікату про право на земельну частку (пай) лише в судовому порядку в межах строків позовної давності могла отримати відповідне право.

Відповідно до п. 6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред`явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст. 50 Закону України «Про власність» і ст. 71 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно вимог ст. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Згідно зі ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Як вже було раніше зазначено, державний акт на право колективної власності на землю КСП «Родіна» з обов`язковим додатком - списком громадян - членів цього підприємства одержало 14 червня 1995 року.

Тому, право на позов у ОСОБА_1 виникло саме з 14 червня 1995 року, тобто з часу, коли вона дізналася про те, що вона включена до списку.

Звернувшись до суду у листопаді 2019 року ( більше ніж через 20 років) ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності.

Як вбачається із вищевикладеного, суб`єктивним і об`єктивним моментом виникнення у позивача права на земельну частку, було саме розпаювання земель КСП «Родіна» (протягом трьох років), однак протягом даного часу позивач не скористалася наданим їй правом.

Позивач об`єктивно знала про стан своїх майнових і немайнових прав, а факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права, позивач не довела.

Оскільки право на позов у позивача виникло ще в 1995 році, так як позивач не довела у судовому порядку того, що не знала на момент розпаювання про наявність у неї права на земельну частку (пай) в КСП «Родіна», визнавши в судовому засіданні факт особистої участі у загальних зборах членів КСП «Родіна» на яких приймалося рішення про включення її до списку додатку до державного акту на право колективної власності то відповідно трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року, зокрема у 1998 році.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

Враховуючи, що позивач з позовом до суду звернувся 18 листопада 2019 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, будь-яких належних доказів вчинення перешкод звернення з позовом до суду починаючи з 1995 року не надала і відповідно жодних доказів про те, що такий строк порушений з поважних причин не навела, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у зв`язку з закінченням строку позовної давності до пред`явлення позову.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ у Новомиргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 28 лютого 2020 року.