Номер провадження: 22-ц/813/1151/20
Номер справи місцевого суду: 522/2338/14-ц
Головуючий у першій інстанції кравчук Т.С.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Сороколет Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2014 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Турецький О.С., справа 522/2338/14-ц) був накладений арешт на 1/2 частину нежилих підвальних приміщень № 501, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину нежилих приміщень першого поверху № 501, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_2 (т.1. а.с. 29-30).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2014 року (суддя Турецький О.С., справа 522/3949/14-ц) вжити заході про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежилі підвальні приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), які зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках та на нежилі приміщення першого поверху № 501, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), які зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках (т.4. а.с. 16-17).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року заяву представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від13 лютого 2014 року, а саме арешт на 1/2 частину нежилих підвальних приміщень № 501, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину нежилих приміщень першого поверху № 501, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2014 року, а саме арешт на нежилі підвальні приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), які зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках та на нежилі приміщення першого поверху № 501, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), які зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права

В доводах апеляційної скарги зазначено, що у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року про залишення позову без розгляду у суду першої інстанції не було підстав для скасування заходів забезпечення позову.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції 02 вересня 2020 року сторони у справі не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином.

02 вересня 2020 року від адвоката Пугача Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка вмотивована тим, що 01.09.2020р. адвокатом Пугачем Р.І. отримано СМС-повістку про те, що на 12.00 год. 02.09.2020р. призначено судове засідання по кримінальній справі №757/37337/20-к Печерського районного суду м. Києва по продовженню строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , а тому він змушений виїхати в м. Київ.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим судом касаційної інстанції, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мають повноважень встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при апеляційному розгляді, оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що адвокатом Пугачем Р.І. не надано жодного належного доказу того, що він приймає участь у судовому засіданні у Печерському районному суді м. Києва.

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 14 вересня 2020 року.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

13 лютого 2014 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Турецький О.С., справа 522/2338/14-ц) накладений арешт на 1/2 частину нежилих підвальних приміщень № 501, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину нежилих приміщень першого поверху № 501, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_2 (т.1. а.с. 29-30).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2014 року (суддя Турецький О.С., справа 522/3949/14-ц) вжити заході про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежилі підвальні приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), які зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках та на нежилі приміщення першого поверху № 501, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), які зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках (т.4. а.с. 16-17).

Відповідно до ст. 154 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи у суді першої інстанції) заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що подання апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року про залишення позову без розгляду не є підставою для залишення заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд також зауважує, що 21 вересня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення по суті позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору про поділ майна подружжя.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк