печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Диба І.Б.

за участю:

скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Золотоніського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Міклащук Олени Юріївни від 02 грудня 2019 р. у виконавчому провадженні № 51780754 про арешт коштів боржника, -

В С Т А Н О В И В

У грудні 2019 р. боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з даною скаргою, відповідно до якої просила визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Міклащук Олени Юріївни від 02.12.2019 р. у виконавчому провадженні ВП № 51780754 про арешт коштів боржника.

Скаржник посилається на те, що оспорювана постанова є протиправною та такою, що порушує права боржника з наступних обставин.

Постановою державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження ВП № 51780754 з примусового виконання виконавчого листа № 6-1960/12, виданого 23.05.2013 р. Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 , на користь КС «ЦФП» суми заборгованості в розмірі 21196, 57 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 померла та після її смерті відкрилася спадщина. Спадщину ОСОБА_1 фактично прийняла, однак до теперішнього часу документи на спадщину нею не отримано.

Оскільки ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті її матері, то відповідно до неї перейшли і обов`язки останньої.

Державним виконавцем Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в порушення вимог діючого законодавства, ОСОБА_1 належним чином не було повідомлено про те, що вона є стороною у виконавчому провадженні, оскільки про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 (померлої матері скаржниці) останній не було відомо.

Про відкрите виконавче провадження скаржниця дізналась випадково, коли не змогла скористатися своєю банківською картою.

Крім того, на адресу ОСОБА_1 не було надіслано жодного повідомлення, виклику або постанови в межах зазначеного виконавчого провадження.

23.01.2020 р. на адресу суду надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 , яким Золотоніський міськрайонний відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якого у задоволенні скарги просив відмовити з наступних підстав.

На виконанні у Золотоніському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, з 25.07.2017 р. перебуває виконавче провадження № 51780754 із примусового виконання виконавчого листа № 6-1960/12, виданого 23.05.2013 р. Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «ЦФП» боргу в сумі 21196,57 грн.

Ухвалою від 28.04.2017 р. Печерського районного суду м. Києва у справі № 6-1960/12 змінено сторону виконавчого провадження, де боржником у вказаному виконавчому документу зазначено, ОСОБА_1 .

З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем 02.12.2019 р. винесено постанову про арешт грошових коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Арешт був накладений банківською установою згідно гл.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 р. Підстави для відмови у прийнятті постанови про арешт коштів до виконання передбачених ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у банківській установі не було, а тому постанова державного виконавця про арешт коштів винесена без порушень чинного законодавства, підстави для скасування арешту передбачений ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні.

03.03.2020 р. на адресу суду надійшли заперечення стягувача КС «Центр фінансових послуг» на скаргу ОСОБА_1 .

Представник КС «Центр фінансових послуг» зазначає що, 23.05.2013 р. Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 6-1960/12 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь КС «Центр фінансових послуг» боргу в розмірі 24084,78 грн. та судового збору в розмірі 114,70 грн.

На підставі заяви стягувача за вих. № 3492/13 від 08.07.2013 р. постановою державного виконавця від 15.08.2013 р. було відкрите виконавче провадження № 39390432 за вище вказаним виконавчим документом.

Державним виконавцем відповідно до вимог Закону в редакції, яка діяла на час прийняття рішення було винесено постанову про звернення стягнення на дохід (пенсію) боржника та направлено до ПФУ за місцем отримання пенсії відповідно до якої за виконавчим листом надходили відрахування з ОСОБА_2 .

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла, про що складено актовий запис про смерть № 175 від 25.05.2016 року.

Про смерть ОСОБА_2 стягувачу стало відомо з постанови державного виконавця Міклащук О.Ю., яка 23.01.2017 р. скасована на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі 6-1960/12, а виконавче провадження відновлено та зупинено до встановлення правонаступників.

28.04.2017 р. ухвалою Печерського районного суду м. Києва по справі 6-1960/12 за заявою старшого державного виконавця Міклащук О.Ю. було замінено сторону виконавчого провадження - боржника ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 , 1965 р.н., яка проживає в АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні № 51780754.

15.05.2017 р. постановою старшого державного виконавця Міклащук О.Ю. на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва було замінено сторону виконавчого провадження: боржника - ОСОБА_2 на спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, у 2017 році ОСОБА_1 звернулась до Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» та здійснила два платежі від 31.07.2017 на суму 928,32 грн. та від 29.11.2017 на суму 1888,08 грн. за зазначеним виконавчим листом як спадкоємиця ОСОБА_2 .

Залишок боргу за вказаним виконавчим документом становить 18380,42 грн.

В судовому засіданні від 26 серпня 2020 р. скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримала в повному обсязі, та просила її задовольнити із підстав викладених в останній.

Представник Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, повідомлялись вчасно та належним чином, у надісланому на адресу суду відзиві на скаргу просив проводити судовий розгляд у відсутність представників відділу.

Представник КС «Центр фінансових послуг» у зареєстрованій 17.08.2020 р. заяві, просив проводити засідання у відсутність представників стягувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, врахувавши принцип достатності доказів, вважає за можливе розглянути скаргу за наданими матеріалами.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2013 р. ухвалою Печерського районного суду м. Києва задоволено заяву КС «Центр Фінансовий послуг» про видачу виконавчого листа згідно з рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» та видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КС «Центр Фінансовий послуг» заборгованості за кредитним договором.

02.07.2013 р. представником КС «Центр Фінансовий послуг» було отримано два виконавчих листа, виданих Печерським районним судом 23.05.2013 для примусового виконання рішення суду у справі № 6-1960/12.

Постановою старшого державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Міклащук О.Ю. від 25.07.2016 р. відкрито виконавче провадження № 51780754 з примусового виконання виконавчого листа № 6-1960/12.

09.12.2016 р. постановою цього ж державного виконавця вказане виконавче провадження закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник - ОСОБА_2 померла.

23.01.2017 р. на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі 6-1960/12 скасовано постанову державного виконавця Міклащук О.Ю., а виконавче провадження відновлено та зупинено до встановлення правонаступників.

28.04.2017 р. ухвалою Печерського районного суду м. Києва по справі 6-1960/12 за заявою старшого державного виконавця Міклащук О.Ю. було замінено сторону виконавчого провадження - боржника ОСОБА_2 на її правонаступника - ОСОБА_1 , 1965 р.н., яка проживає в АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні № 51780754.

В межах виконавчого провадження ВП № 51780754 старшим державним виконавцем Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Міклащук Оленою Юріївною, 02.12.2019 р. було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця (ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Ураховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 48, п. 3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п. 7, 8 Розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, суд приходить до висновку, що державний виконавець мав право прийняти постанову про арешт грошових коштів що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства України щодо суми визначеної до стягнення та містить необхідні посилання на неможливість арешту коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Водночас, суд не бере до уваги доводи скаржника відносно незаконності дій державного виконавця, які полягають у нездійснення дій для повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та не направлення на адресу ОСОБА_1 копії процесуальних документів.

Матеріали цивільної справи містять копію довіреності виданої на ім`я ОСОБА_1 для представництва інтересів ОСОБА_2 від 27.07.2010 р., виданої строком на десять років. При цьому, ОСОБА_1 під час судового розгляду подавались головуючому судді заяви із процесуальних питань.

За наявності цих обставин, скаржниця була обізнана про обставини виниклого спору з приводу заборгованості ОСОБА_2 перед КС «Центр фінансових послуг».

Разом із тим, державним виконавцем вчинялись дії для повідомлення останньої за адресою, вказаною в ухвалі від 27.04.2017 р. про заміну боржника у виконавчому провадженні № 51780754, а саме: АДРЕСА_2 , а відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження » є належним повідомленням сторони.

Більш того, з матеріалів справи вбачається що божником ОСОБА_1 вчинялись дії для погашення заборгованості, про зазначене свідчать копії платіжних доручень щодо переказу коштів для погашення заборгованості за кредитом від 29.11.2017 р. у розмірі 6000 грн. та від 31.07.2017 р. у розмірі 5000 грн. на рахунок КС «Центр Фінансових послуг»

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Водночас, статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки з матеріалів справи вбачається, що постанови державного виконавця винесені відповідно та з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» й не порушують права та законні інтереси скаржника із підстав необізнаності останньої про відкрите виконавче провадження, при цьому дана обставина спростовується доказами наявними в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 447, 449 Цивільного процесуального кодексу України, стст.1, 2, 13, 18, 26, 52, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Золотоніського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Міклащук Олени Юріївни від 02 грудня 2019 р. у виконавчому провадженні № 51780754 про арешт коштів боржника - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного стр. на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали складено 01 вересня 2020 року.

Суддя: О.Л. Бусик