Головуючий у І інстанції Каліушко Ф.А.
Провадження №22-ц/824/8122/2020 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ТОВ «АНСУ» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що10 листопада 2009 року Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 2-4431/2009 ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором від 06 листопада 2007 року № 10-702/07-А в сумі 340 292,87 грн. та 1 950 грн. судового збору.

21 листопада 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитними договорами № 10-702/07-А від 06 листопада 2007 року та № 10-702/07-А-Л від 06 листопада 2007 року, що були укладені між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1

26 лютого 2019 року ТОВ «АНСУ» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі №2-4431/2009.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року задоволено апеляційну скаргу ТОВ «АНСУ», скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року та постановлено по справі нове судове рішення про задоволення заяви товариства про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому Дарницьким районним судом м. Києва по цивільній справі №2-4431/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (, юридична адреса: 01015, м. Київ, вулиця Лейпцігська, 3-А).

У заяві заявник просив поновити пропущений з поважних причин строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що 17 вересня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було віднесено до неплатоспроможних та розпочато процедуру ліквідації банку, тому первісний стягувач не мав змоги належним чином супроводжувати виконання рішення суду. При цьому, сам заявник ТОВ «АНСУ» про те, що виконавче провадження постановою державного виконавця від 24 жовтня 2013 року завершено, дізнався лише 13 вересня 2019 року, отримавши довідку Святошинського РВ ДВС м. Києва.

Вважаючи вищенаведені причини поважними, заявник просив про задоволення заяви та поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року заяву ТОВ «АНСУ» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою, заявник подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення про задоволення заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника боржника ОСОБА_2 , остання проти задоволення скарги заявника заперечила та просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник заявника Скорицький А.М. апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник боржника ОСОБА_2 в апеляційному суді проти задоволення скарги заперечила та просила залишити ухвалу суду без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Таке ж положення міститься у ст. 433 ЦПК України, згідно ч. 1 якої у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Водночас, встановлення відповідних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників виконавчого провадження та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» певних процесуальних дій. Інститут строків як в цивільному судочинстві, так і у виконавчому провадженні, сприяє досягненню юридичної визначеності у даних правовідносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся за виконанням судового рішення, відносини стають стабільними.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, саме стягувач під час судового розгляду заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, має довести поважність причин пропуску цього строку.

Із заяви ТОВ «АНСУ» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання вбачається, що заявник в якості поважності причин пропуску цього строку посилався на те, що первісний стягувач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не мав змоги належним чином супроводжувати виконання рішення суду з підстав віднесення його 17 вересня 2015 року до неплатоспроможних та початку ліквідації у ньому.

Разом з тим, враховуючи те, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з відповідною заявою, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами, а у заяві про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та у судовому засіданні такі обставини встановлені не були, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ТОВ «АНСУ».

Доводи апеляційної скарги про те, що поважною для поновлення пропущеного строку причиною є факт неповернення виконавчою службою виконавчого документу стягувачу, колегією суддів відхиляються, оскільки ці доводи скарги нічим не підтверджені, а обов`язок доказування поважності причин пропуску строку лежить саме на стягувачеві. Крім того, колегія суддів зауважує, що поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «АНСУ», обґрунтовано виходив із того, що заявником не було зазначено достатніх підстав та не надано належних доказів для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і доводи апеляційної скарги заявника цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги ТОВ «АНСУ» без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: