Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі - ТОВ «Веллфін») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики. Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядження Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 року, зареєстровано в реєстрі фінансових установ за №16103225).

Порядок отримання та надання позики, на момент виникнення правовідносин, регламентувалося Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ Веллфін, затверджених наказом директора ТОВ «Веллфін» №2-1 від 27.10.2015 року, які розміщені на офіційному веб-сайті позивача https://creditup.com.ua.

31 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_2 у встановленому п.п.4.1., 4.2. Правил порядку, оформив заявку для отримання позики, на підставі якої між ним та ТОВ «Веллфін» було укладено договір позики №76865 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 1201,00 грн. шляхом перерахування на його картку, з терміном повернення через 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 691,75 грн. Відповідно до договору позики дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики.

Позивачем в порядку встановленому п.1.4. договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1201,00 грн.

Відповідачем умови кредитного договору виконувалися неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТОВ «Веллфін», яка станом на 25.10.2019 року становить 41701,67 грн., з яких: 1101,00 грн. заборгованість за основною сумою позики; 20635,62 грн. заборгованість за відсотками; 20062,05 грн. заборгованість за простроченими відсотками, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за укладеним договором позики №76865 від 28.09.2016 року в сумі 41 701,67 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 1101,00 грн. - основний борг; 20635,62 грн. - заборгованість по відсоткам; 20065,05 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з

повідомленням (викликом) сторін.

02.12.2019 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, у якому посилається на те, що не ознайомлений з договором позики, а матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем грошей за договором позики. Крім того, зазначив, що право нарахування відсотків за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. При нарахуванні заборгованості позивач посилається на електронну заявку на отримання кредиту, копію Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», копію договору позики, однак позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що з цими документами знайомився відповідач і підписував їх. Також зазначив про необхідність застосування строку позовної давності. У відзиві відповідач просить поновити строк для подачі відзиву на позов, відмовити у задоволенні позовних вимог і слухати справу без його участі.

В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ТОВ «Веллфін» є юридичною особою, діє на підставі Статуту, та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження №2606 від 27.10.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Основним видом діяльності ТОВ «Веллфін» є кредитування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9-11, 13).

Наказом директора ТОВ Веллфін №2-1 від 27.10.2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua (а.с.14-26).

Згідно пунктів 4.1., 4.2. Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформлює заявку на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові.

У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики (пункт 6.3. Правил). У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (пункт 6.4. Правил). Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету (пункт 6.7. Правил).

Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в заявці, перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами, датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

Звернувшись до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, ТОВ «Веллфін» обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 приєднався до Правил надання грошових коштів у вигляді позики, що розміщені на сайті ТОВ «Веллфін», оформив заявку та отримав від ТОВ «Веллфін» грошові кошти у вигляді позики на належну відповідачу банківську платіжну картку, які не повернув у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження укладення договору позики позивач надав копію договору №76865 від 29.09.2016 року, який оформлений сторонами в електронній формі, роздруківку заявки з офіційного веб-сайту товариства https://creditup.com.ua., лист від 28.09.2019 року про перерахування грошових коштів на банківську платіжну картку НОМЕР_1 , власник картки ОСОБА_2 .

Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На

підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частини 1, 2 ст.1047 ЦК України).

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію №675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст. 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону №675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч.6 ст.11 Закону №675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону №675-VIII).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України Про електронну комерцію).

Згідно встановлених судом фактичних обставин справи, Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

28 серпня 2016 року ОСОБА_2 оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки на офіційному веб-сайті ТОВ «Веллфін» (у заявці відповідач зазначив: ПІБ, розмір позики 1201,00 грн., строк позики30 днів, паспортні дані, номер банківської картки, номер телефону, електронну адресу, адресу реєстрації, дохід та місце роботи та фото заявника як особи, яка особисто виконала електронну заявку) (а.с.27-33).

Згідно з п.1.2 Договору позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця https://creditup.com.ua, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до Договору) до 29.10.2016 року (п.1.3 Договору позики).

Згідно графіку розрахунків до Договору позики №76865 від 28.09.2016 року, сукупна вартість позики складає 1892,75 грн.: сума по договору 1201,00 грн., проценти за користування кредитом складають 691,75 грн. (а.с.41-42).

Встановлені по справі обставини і докази свідчать, що відповідач ОСОБА_2 у встановленому п.п.4.1., 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» порядку, оформи на сайті ТОВ «Веллфін» заявку для отримання позики в розмірі 1201,00 грн. шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просив перерахувати кошти, що підтверджується роздруківкою заявки з офіційного веб-сайту товариства https://creditup.com.ua.

Факт реєстрації заявки позичальника на отримання позики на сайті кредитодавця, проведення перевірки дійсності банківської платіжної картки позичальника та ухвалення кредитодавцем рішення про надання позики у заявленому розмірі підтверджується наявними у справі доказами.

На підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу, позивач надав до суду копію листа ТОВ ФК ВЕЙ ФОР ПЕЙ про те, що відповідно до договору №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року, укладеного між ТОВ «Веллфін» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», за дорученням ТОВ «Веллфін» на виконання заявки відповідача ОСОБА_2 було здійснено переказ коштів 28.09.2016 року на суму 1201,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 351571, номер транзакції в системі WayForPay а_228846_76865 (а.с.44).

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Нормою ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Доказом підтвердження отримання коштів є лист від ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 28.09.2019 року, копія якого міститься в матеріалах справи, в якому зазначається сума коштів, власник картки, маска картки, код авторизації, номер транзакції в системі (а.с.44).

Пунктом 1.5 Договору передбачено, що нарахування процентів за користування позикою проводиться наступним чином: розмір основних процентів складає: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2. цього Договору; 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань. Сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики.

Сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків (пункт 3.1. Договору).

Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 29.10.2016 року в сумі 1892,75 грн., з яких 691,75 грн. сплата процентів за користування позикою за період з 28.09.2016 року по 29.10.2016 року (а.с.41-42).

У зв`язку з порушенням позичальником строку повернення позики та процентів за користування позикою ТОВ «Веллфін» (позикодавець) заявило вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики станом на 25.10.2019 року в сумі 41701,67 грн., з яких: 1101,00 грн. основний борг; 20635,62 грн. заборгованість по відсоткам; 20065,05 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.43).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_2 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 1101,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 28.09.2016 року по 29.10.2016 року в сумі 691,75 грн.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст.ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 1101,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 28.09.2016 року по 29.10.2016 року в сумі 691,75 грн. є доведеною та підлягає задоволенню.

Перевіривши вимогу позивача в частині стягнення процентів за користування позикою за період з 30.10.2016 року по 25.10.2019 року, суд виходить з наступного.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Так, за умовами укладеного сторонами договору позики №76865 від 28.09.2016 року ТОВ «Веллфін», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 29.10.2016 року.

Таким чином, позикодавець ТОВ «Веллфін» відповідно до ст.1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку

кредитування, тобто до 29.10.2016 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в тому числі включає період з 30.10.2016 року по 25.10.2019 року, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Веллфін» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості процентах за користування позикою за період з 30.10.2016 року по 25.10.2019 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування строку позовної давності, про що заявлено відповідачем у відзиві на позов, суд виходить з наступного.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

За змістом ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За договором позики №768 від 28.08.2019 року визначений строк позики за договором, який складає 30 днів, згідно Графіку розрахунків позика має бути повернута до 29.10.2016 року. Отже, строк розрахунків за вказаним договором сплив 29.10.2016 року, і з зазначеної дати починається перебіг строку позовної давності, який закінчується 29.10.2019 року. Позивач ТОВ «Веллфін» 28.10.2019 року (в межах строку позовної давності) оформив поштове відправлення, яким направив на адресу суду позовну заяву про стягнення заборгованості за договором.

Таким чином, строк позовної давності для звернення до суду з вищевказаними позовними вимогами не пропущений.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Веллфін» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам в сумі 76,84 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (місцезнаходження: 03061, м.Київ. вул. Героїв Севастополя. 48, ) заборгованість за договором позики №76865 від 29.09.2016 року в сумі 1692 (одна тисяча шістсот дев`яносто дві) гривні 75 копійок, в тому числі: 1001,00 грн. - заборгованість за основною сумою позики, 691,75 грн. заборгованість за відсотками.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (місцезнаходження: 03061, м.Київ. вул. Героїв Севастополя. 48, ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 76 (сімдесят шість) гривень 84 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складений і підписаний 02.09.2020 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова