Ухвала

27 лютого 2020 року

місто Київ

справа № 937/10246/19

провадження № 61-29вп20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув звернення, викладене в ухвалі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2020 року, про визначення підсудності у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2020 року цивільну справу за зазначеним позовом направлено до Верховного Суду для визначення підсудності справи відповідно до правил статті 29 ЦПК України.

Верховний Суд вивчив зазначену позовну заяву та додані до неї документи, за результатами чого зробив такі висновки.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою Федеративної Республіки Німеччини.

Позивачем зазначено, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області.

Згідно із відомостями Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 14 січня 2020 року ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ; його знято з реєстрації місця проживання 11 квітня 2017 року у зв`язку з вибуттям у м. Запоріжжя.

Відповідно до відомостей Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03 лютого 2020 року інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 у місті Запоріжжі відсутня.

Під час вирішення питання про визначення підсудності спору про розірвання шлюбу Верховний Суд керується положеннями ЦПК України.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається ухвалою Верховного Суду виключно у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Однак, позивач у цій справі не повідомила та не обґрунтувала, що відповідач проживає за межами України, матеріали цивільної справи також не містять письмові докази на підтвердження проживання ОСОБА_2 за межами України.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що одна із сторін спору є громадянином Федеративної Республіки Німеччини, позивач проживає за межами України, відомості про місце проживання відповідача за межами України матеріали справи не містять, відсутні підстави вважати, що відповідач проживає за межами України, доводи ухвали суду першої інстанції щодо визначення Верховним Судом підсудності зазначеної справи є необґрунтованими, а отже клопотання про визначення підсудності не підлягає задоволенню.

Визначення підсудності у цій справі має здійснюватися судом першої інстанції за загальними правилами про територіальну юрисдикцію (підсудність) цивільних справ.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у визначенні підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний