Справа № 263/4381/19
Провадження № 2-п/263/22/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 листопада 2019 року у справі № 263/4381/19 за позовною заявою фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2019 року № 263/4381/19 позовні вимоги фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу задоволені, стягнуто із ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » грошові кошти у розмірі 2349,15 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6531,40 грн.

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 листопада 2019 року у справі № 263/4381/19 за позовною заявою фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу.

На обґрунтування вимог заяви заявник посилається на те, що про оскаржуване рішення йому стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень 11 лютого 2020 року, про дату та час судового засідання його повідомлено не було, копію позовної заяви він не отримував, докази повідомлення його матеріали справи не містять. Вказує, що заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки у матеріалах справи відсутня ухвала про заочний розгляд справи, позивач у справі не має жодного права на стягнення грошових коштів з відповідача, оскільки фінансові послуги надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Таким чином, відступлення права вимоги страховика, яким є ПрАТ «СК «ВУСО», можливо лише особі, яка відповідає вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 984 ЦК України. Доказів належності позивача до осіб, які вправі займатися страховою діяльністю, суду не надано. Також до матеріалів не додано доказів на підтвердження сплати ПрАТ «СК «ВУСО» грошових коштів у розмірі 66346,29 грн., що дорівнює ціні договору № 16/07/2018 про відступлення права вимоги від 16 липня 2018 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2020 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 поновлений строк для подання заяви про скасування заочного рішення та прийнято заяву до свого провадження, призначено до розгляду.

Представник заявника Напрягло О.В. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на задоволенні заяви та просив суд скасувати неправомірне судове рішення у зв`язку із порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, про причини неявки не повідомила.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 263/4381/19 позовні вимоги фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу задоволені, стягнуто із ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » грошові кошти у розмірі 2349,15 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6531,40 грн.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово викликався у судове засідання шляхом направлення судових повісток з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення від 12 листопада 2019 року.

З урахуванням того, що заявником не надано жодних нових доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви.

У відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У зв`язку з наведеним, суд не вбачає посилань відповідача на будь-які докази, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті та обґрунтуванням для апеляційної скарги, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 листопада 2019 року у справі № 263/4381/19 за позовною заявою фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу, - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Є.С.Ікорська