ЄУН № 336/7887/19
пр. № 2/336/1022/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , вказавши, що з відповідачем перебувала у шлюбі та сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно мешкає із позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач після розірвання шлюбу матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач просила стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 24.12.2019 року у цивільній справі відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.02.2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, вказуючи, що позивач разом із донькою ОСОБА_2 мешкають у квартирі, яка належить батькові відповідача та відповідачеві, не сплачує коштів за користування квартирою та не бере участі у сплаті комунальних послуг. Між тим ОСОБА_2 самотужки утримує спільного сина сторін ОСОБА_3 .

Станом на день розгляду справи судом відповіді на відзив на позовну заяву позивачем не надано.

Сторонами клопотання та заяви до суду не подавались, а судом не вирішувались.

При дослідженні письмових доказів, наданих позивачем, встановлено наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження.

Фактичне проживання неповнолітньої ОСОБА_2 разом із матір`ю відповідачем не заперечувалось.

ОСОБА_3 є студентом 2 курсуНУ «Запорізька політехніка» з терміном навчання до 12.06.2022 року.

Також відповідачем надано копію свідоцтва про право власності на житло від 14.04.2000 року, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , а також низку платіжних документів на підтвердження оплати комунальних послуг ОСОБА_4 , які стосуються квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.

Оцінюючи доводи відповідача в частині того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають у квартирі, яка належить відповідачеві та його батьку, при цьому позивач не сплачує орендної плати та комунальних послуг, судом до уваги не береться, адже суду не представлено договору оренди, який би передбачав обов?язок ОСОБА_1 сплачувати вартість оренди квартири, а ОСОБА_2 є співвласником цієї квартири та має обов?язок нести витрати по утриманню житла.

Крім того, відповідно до наданих платіжних документів комунальні послуги оплачував не відповідач, а ОСОБА_4 . До того ж, відповідач у разі оплати комунальних послуг самостійно не позбавлений права стягнути частину таких витрат з ОСОБА_1 , натомість таким право своїм не скористався.

Також суд не враховує посилання відповідача на те, що старший син сторін повнолітній ОСОБА_3 мешкає разом із відповідачем та перебуває на його утриманні, адже за таких обставин ОСОБА_2 має право звернутись з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Само по собі сумісне проживання з ОСОБА_2 повнолітнього ОСОБА_3 не є підставою для зменшення розміру аліментів чи звільнення від обов?язку сплачували аліменти на іншу неповнолітню дитину.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ст. 180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Оскільки сторонами не надано доказів на підтвердження свого фактичного матеріального стану, розміру доходу, стану здоров?я сторін, наявність у них інших утриманців, суд, зважаючи на положення ст. 191 ч. 1 СК України, вбачає підстави для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 1109 гривень, що дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на день розгляду справи судом, тобто мінімальному гарантованому розміру аліментів, встановленому законом, починаючи від дня пред`явлення позову.

Підстав для стягнення з відповідача аліментів в тій сумі, про яку просить позивач, а рівно і в мінімальному рекомендованому розмірі, суд не вбачає, адже позивачем не надано доказів достатності заробітку (доходу) платника аліментів для сплати аліментів в цій сумі.

З урахуванням положень ст. 141 СК України з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в сумі 1109 гривень (одна тисяча сто дев?ять) гривень, щомісячно, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 17 грудня 2019 року до досягнення повноліття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 840,8 гривень (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Запоріжжя, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . фактично проживає у АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , відомості про РНОКПП відсутні.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повне судове рішення складене 28 лютого 2020 року