Номер провадження: 22-ц/813/1962/20
Номер справи місцевого суду: 491/1033/15-ц
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 491/1033/15-ц

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач (заявник) - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу зазаявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», поданою представником Криловою Оленою Леонідівною, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Бузовського В.В. 29 серпня 2019 року, про поворот виконання рішення суду,

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить у порядку повороту виконання рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) на користь ОСОБА_1 - 19 550 грн. 34 коп..

В обґрунтування вимог вказаної заяви ОСОБА_1 зазначає, що заочним рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитом у розмірі - 26 808,37 грн. та судовий збір в розмірі - 268,08 грн..

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 29 червня 2017 року вказане заочне рішення було скасоване та справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 10 серпня 2017 року ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області цивільну справу №491/1033/15-ц було передано для розгляду Суворовському районному суду м. Одеси.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено.

Однак, за період чиності вказаного заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області Подільським районним відділом ДВС в м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження та згідно з постановою державного виконавця від 27.07.2017 року ВП № 53474372 на заробітну плату ОСОБА_1 було звернуто стягнення, а саме стягнуто - 19 550,34 грн. (Т. 2, а. с. 1 2).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса від 29 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду було задоволено. Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1 суму в розмірі - 19 550 грн. 34 коп..

Ухвала Суворовського районного суду м. Одеса від 29 серпня 2019 року мотивована тим, що Подільським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження та згідно з постановою державного виконавця від 27.07.2017 року ВП № 53474372 на заробітну плату ОСОБА_1 було звернуто стягнення та стягнуто - 19 550,34 грн., що підтверджується довідкою АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 04.04.2019 року (Т. 2, а. с. 21 21 зворотна сторона).

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 29 серпня 2019 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаної вище заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідно до постанови державного виконавця від 27.07.2017 року на заробітну плату ОСОБА_1 було звернуто стягнення та стягнуто - 19 550,34 грн.. Апелянт вказує на те, що на рахунок Банку жодних коштів не надходило.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення вищезазначеної заяви про поворот виконання рішення судуз огляду на наступне.

Встановлено, що у серпні 2015 року Банк звернувся до суду з зазначеним вище позовом про стягнення заборгованості (Т. 1, а. с. 1 5).

Заочним рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитом у розмірі 26 808,37 грн. та судовий збір в розмірі 268,08 грн. (Т. 1, а. с. 36 37).

В подальшому під час розгляду судом заяви ОСОБА_1 про перегляд вищенаведеного заочного рішення, ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року дану справу передано для розгляду Суворовському районному суду м. Одеси (Т. 1, а. с. 106).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року, у задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено (Т. 1, а. с. 186 187).

Відповідно до матеріалів справи, зокрема довідки АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 04.04.2019 року на заробітну плату ОСОБА_1 було звернуто стягнення, а саме стягнуто - 19 550, 34 грн. в рахунок погашення боргу за виконавчим провадженням № 53474372 щодо виконання заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року (Т. 2, а. с. 9 12).

Частиною другою статті 380 ЦПК України, у редакції від 18 березня 2004 року № 1618-IV, передбачено, що якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року N 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що положення статті 380 ЦПК України, у редакції від 18 березня 2004 року № 1618-IV, положення якої передбачають поворот виконання рішення, необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання у подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.

Вбачаючи, що на заробітну плату ОСОБА_1 було звернуто стягнення, а саме стягнуто - 19 550,34 грн. в рахунок погашення боргу за виконавчим провадженням № 53474372 щодо виконання заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року та установивши, що судове рішення, яке виконувалося скасовано, а при новому розгляді справи в задоволенні позову в Банку про стягнення з заявниці на користь Банку суми заборгованості відмовлено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо здійснення повороту виконання заочного рішення суду.

За приписами частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень статті 77 ЦПК України.

За приписами частини 1 статті 77 ЦПК України, частини 1 статті 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадходження вищенаведених стягнутих коштів на рахунок Банку на увагу суду не заслуговують з огляду на те, що матеріалами справи не спростовано вищенаведені відомості щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 в рахунок виконання вищевказаного заочного рішення суду.

Таким чином, апеляційна скарга Банку є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про задоволення заяви про поворот виконання рішення суду без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги Банкувідсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2019 року про поворот виконання рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе