Постанова

Іменем України

11 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 757/19706/19-ц

провадження № 61-20378св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Вікторія Юріївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року у складі судді

Батрин О. В. та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року у складі колегії суддів Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, шляхом зупинення дії рішень державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової В. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу): індексний номер 33938606 від 20 лютого 2017 року та заборони державному реєстратору, в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьовій В. Ю. і іншим особам вчиняти дії, які направлені на реалізацію цих рішень.

Заява обґрунтована тим, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року в справі № 810/1163/17-ц позов ОСОБА_1 до державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової В. Ю., третя особа - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - АТ«Родовід Банк»), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової В. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; зобов`язано відповідача в установленому порядку внести до державного реєстру речових прав на вказане нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації права власності АТ «Родовід Банк» на об`єкти нерухомого майна; зобов`язано відновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня

2018 року апеляційну скаргу АТ «Родовід Банк» залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року залишено без змін.

20 березня 2019 року у своїй постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а таким, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, а тому скасувала зазначені судові рішення та провадження у справі закрила. У постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що позов у справі № 810/1163/17-ц має розглядатися за правилами цивільного судочинства. При цьому належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора (приватного нотаріуса) як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав позивача) у спорі не змінює цивільно-правового характеру спору.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнення вимог заяви в травні 2019 року, просив забезпечити його позов шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, іншим органам державної реєстрації прав, нотаріусам та іншим спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо нерухомого майна за переліком:

- квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 55,10 кв. м, загальною площею 87,10 кв. м, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 80,40 кв. м, загальною площею 116,50 кв. м, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_3 , житловою площею 99,40 кв. м, загальною площею 135,10 кв. м, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_4 , житловою площею 53,00 кв. м, загальною площею 72,50 кв. м, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_5 , житловою площею 60,10 кв. м, загальною площею 81,20 кв. м, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_6 , житловою площею 77,70 кв. м, загальною площею 117,50 кв. м, реєстраційний номер 391, в тому числі, проте не виключно приймати рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, іншим органам державної реєстрації прав, нотаріусам та іншим спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо нерухомого майна за переліком:

- квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 55,10 кв. м, загальною площею 87,10 кв. м, реєстраційний

номер 382;

- квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 80,40 кв. м, загальною площею 116,50 кв. м, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_3 , житловою площею 99,40 кв. м, загальною площею 135,10 кв. м, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_4 , житловою площею 53,00 кв. м, загальною площею 72,50 кв. м, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_5 , житловою площею 60,10 кв. м, загальною площею 81,20 кв. м, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_6 , житловою площею 77,70 кв. м, загальною площею 117,50 кв. м, реєстраційний номер 391, в тому числі, проте не виключно приймати рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи.

Ухвалу допущено до негайного виконання.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує ризик, що відповідач в подальшому може здійснити відчуження спірних квартир.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Родовід банк» залишено без задоволення. Ухвалу Печерського районного суду

м. Києва від 12 червня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції з щодо співмірності заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, які позивач пред`явив до банку після подачі заяви про забезпечення позову, а також з наявністю загрози невиконання чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Посилання АТ«Родовід Банк» в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не вирішив питання зустрічного забезпечення, відхиленні апеляційним судом, оскільки вматеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний був застосувати зустрічне забезпечення.

Також апеляційним судом відхилені доводи апеляційної скарги відповідача про те, що право власності на спірні квартири було зареєстровано 26 травня 2018 року за іншою особою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують зазначені відповідачем обставини щодо права власності третіх осіб на спірні квартири. Треті особи, про яких зазначає банк, не заявляли свої права на нерухоме майно, якого стосується даний спір, та не оскаржували ухвалу Печерського районного суду

м. Києва від 12 червня 2019 року.

Посилання АТ «Родовід Банк» в апеляційній скарзі на те, що арешт на нерухоме майно накладено під час дії тимчасової адміністрації, що заборонено законом, визнанні апеляційним судом безпідставними, оскільки на момент постановлення оскаржуваної ухвали нерухоме майно не було зареєстровано за банком, оскільки рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були визнані протиправними та скасовані, а реєстраційні записи поновлені лише 05 липня 2019 року.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиція інших учасників справи

У листопаді 2019 року засобами поштового зв`язку АТ «Родовід банк» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду

м. Києва від 12 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 09 жовтня 2019 року у вищевказаній справі, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що нерухоме майно може бути відчужене третім особам, а також не надано підтверджень про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, у разі відчуження банком спірного нерухомого майна.

Заявник вважає, що судами не надано належної оцінки інформації про наявність провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в межах якого спірні шість квартир були реалізовані на аукціоні третій особі, за якою на момент прийняття ухвали судом першої інстанції зареєстровано право власності.

У той же час банк посилається на те, що квартири, які є предметом оскаржуваних правочинів, належать на праві власності АТ «Родовід банк», посилаючись при цьому на свідоцтва про право власності та постанови судів касаційних інстанцій, в який сформулювало правовий висновок про те, що відсутність реєстрації права власності у відповідному державному реєстрі не впливає на правовий статус майна, не позбавляє фактичного власника права власності на майно.

Також посилається на те, що судами в порушення частини сьомої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) України не було вирішено питання про застосування зустрічного забезпечення.

Вказує на те, що арешт на спірне нерухоме майно накладено під час дії тимчасової адміністрації, що заборонено законом.

Відзиву на касаційну скаргу АТ «Родовід Банк» до Верховного Суду не надходило.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Родовід банк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, витребувано цивільну справу та надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону

№ 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин касаційна АТ «Родовід банк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 09 жовтня 2019 рокупідлягає розгляду Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України, в редакції чинній на час її подання, тобто до 08 лютого

2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України, в редакції чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України, в редакції чинній на час подання касаційної скарги, передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередній інстанцій - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що між сторонами виник спір щодо квартир, які раніше належали позивачу, право власності на які, на думку позивача, незаконно набув банк.

Після подачі заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 подав позовну заяву, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), прийнятих державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В. Ю. 20 лютого 2017 року: індексний номер 33938606 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 382, квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 55,10 кв. м, загальною площею 87,10 кв. м; індексний номер 33945092 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номері 82, квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 80,40 кв. м, загальною площею 116,50 кв. м; індексний номер 33937634 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 382, квартира АДРЕСА_3 , житловою площею 99,40 кв. м, загальною площею 135,10 кв. м; індексний номер 33944379 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 382, квартира

АДРЕСА_4 , житловою площею 53,00 кв. м, загальною площею 72,50 кв. м; індексний номер № 33943469 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 382, квартира АДРЕСА_5 , житловою площею 60,10 кв. м загальною площею 81,20 кв. м; індексний номер № 33936469 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 391, квартира

АДРЕСА_6 , житловою площею 77,70 кв. м, загальною площею

117,50 кв. м; зобов`язати державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського територіального округу Пономарьову В. Ю. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності АТ «Родовід Банк» на вищезазначені об`єкти нерухомого майна.

Також позивач в суді першої інстанції збільшив позовні вимоги та просив суд поновити державну реєстрацію права власності позивача на спірні квартири.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що квартири, на які оскаржуваними рішеннями було зареєстровано за АТ «Родовід Банк» право власності, належали ОСОБА_1 на підставі договорів дарування та договорів купівлі-продажу.

Нормативно-правове обґрунтування

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК Українипозов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК Українизаходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК Українив ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК Українисуд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду

від 26 грудня 2018 року в справі № 369/7793/17-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З огляду на наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, врахувавши вимоги співмірності обраного заявником заходу забезпечення позову щодо заявлених позовних вимог, обґрунтовано виходив із того, що між сторонами виник спір, зокрема, позивач оспорює зареєстроване за

АТ «Родовід Банк» право власності на спірні квартири, які до державної реєстрації права власності за відповідачем належали позивачу, а тому невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії в реєстрі речових прав на нерухоме майно у подальшому може утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Доводи заявника про те, судами безпідставно не вирішено питання зустрічного забезпечення, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд, посилаючись на правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року в справі № 369/7793/17-ц, обґрунтовано відхилив аналогічні доводи апеляційної скарги банку, зазначивши, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення. Позивач має зареєстроване місце проживання на території України і суду не надано доказів, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аргументи касаційної скарги заявника про те, що арешт на спірне нерухоме майно накладено під час дії тимчасової адміністрації, що заборонено законом, не заслуговують на увагу, оскільки на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали нерухоме майно не було зареєстровано за банком, адже рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були визнані протиправними та скасовані, а реєстраційні записи поновлені лише 05 липня

2019 року.

Твердження заявника про те, що судами не надано належної оцінки інформації про наявність провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в межах якого спірні шість квартир були реалізовані на аукціоні третій особі, за якою на момент прийняття ухвали судом першої інстанції зареєстровано право власності, спростовуються наступними твердженнями касаційної скарги про те, що позивач, подаючи безпідставні клопотання та позови, намагається чинити перешкоди АТ «Родовід Банк» в реалізації свого права власності на ці квартири. Такі доводи свідчать про неоднозначну позицію відповідача щодо власника квартир. При цьому матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували зазначені відповідачем обставини щодо права власності третіх осіб на спірні квартири. Треті особи, про яких зазначає заявник, не заявляли свої права на нерухоме майно, якого стосується вказаний спір, та не оскаржували судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про забезпечення позову.

Верховний Суд звертає увагу, що задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті, та не порушує права відповідача щодо володіння та користування цим майном, а лише тимчасово (до вирішення спору по суті) обмежує його в розпорядженні зазначеним майном.

Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам, що були викладені заявником у його апеляційній скарзі, при цьому висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, зводяться лише до незгоди заявника із застосованими судом заходами забезпечення позову та власного його тлумачення норм процесуального законодавства.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 406, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик