Справа № 308/9377/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали заяви лікаря-психіатра Білявської М.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричне відділенні КНП Закарпатський «ОМЦПЗ та МЗ» Закарпатської обласної ради, без її згоди -

ВСТАНОВИВ:

Заявник лікар-психіатр Білявська М.В. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про госпіталізацію громадянина у психіатричний стаціонар без його згоди.

Ознайомившись з матеріалами заяви, суддя прийшов наступного висновку.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав ч.1 ст.293 ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст.340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» визначено підстави для госпіталізації особи в примусовому порядку до психіатричного закладу, а саме: особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено порядок звернення до суду із заявою про примусову госпіталізацію. Так, згідно ст. 16 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Відповідно із вимогами ч. 1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Таким чином, Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України «Про психіатричну допомогу» передбачено право на звернення до суду із заявою про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку виключно представником психіатричного закладу за наявності рішення лікаря-психіатра та висновку комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Відтак, заявник лікар-психіатр Білявська М.В. не вправі звертатися до суду із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку без її згоди. В даному випадку право на звернення до суду із заявою про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку передбачено виключно представником психіатричного закладу, а не лікарем-психіатром.

Крім того, до заяви повинен бути долучений висновок комісії лікарів-психіатрів. Форма такого висновку та порядок його заповнення затверджено Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 104/о «Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № ____», затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.07.2014 року №527, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13 серпня 2014 року за № 974/25751. Однак до заяви не долучено висновку комісії лікарів - психіатрів за затвердженою у встановленому законом порядку формою.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Згідно з частинами 1, 3 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Положеннями ст. 62 ЦПК України, ст. 246 ЦК України, встановлено, що повноваження представника юридичної особи мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Виходячи зі змісту ст. ст. 4, 58, 62, 64, 177, п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України при зверненні представника юридичної особи до суду, суд зобов`язаний належним чином перевірити повноваження особи, яка діє від імені юридичної особи, відповідність виданої представникові юридичної особи довіреності вимогам закону, зокрема наявність у посадової особи, яка підписала довіреність, передбачених законом, статутом або положення юридичної особи, повноважень на це.

Будь яких документів, на підтвердження повноважень особи, якою підписано подану заяву, а саме ОСОБА_2 до матеріалів позовної заяви надано не було.

За вказаних обставин, суддя приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Білявської М.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричне відділенні КНП Закарпатський «ОМЦПЗ та МЗ» Закарпатської обласної ради, підлягає поверненню заявнику.

Згідно із вимогами ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.185,258,260,261,353,354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву лікаря-психіатра Білявської М.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричне відділенні КНП Закарпатський «ОМЦПЗ та МЗ» Закарпатської обласної ради, без її згоди повернути заявнику.

Роз`яснити зазявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош