МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2020 р. Справа №370/140/20

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25.11.1994 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Після укладення шлюбу, вони стали проживати однією сім`єю та вести спільне господарство, відносини в сім`ї були нормальні. Від спільного шлюбу у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка, ОСОБА_3 . За період спільного шлюбу із відповідачкою вони набули у спільну сумісну власність певне нерухоме та рухоме майно, яке спільно використовували. Протягом тривалого періоду сімейні відносини були нормальними, завжди знаходили порозуміння та спільну мову у їхніх відносинах, кожен із них вносив у сім`ю гармонію і необхідний достаток. Всі питання, які так чи інакше стосувалися сім`ї та членів родини обговорювалися та вирішувалися спільно. Однак протягом 2018 року сімейні відносини різко змінилися і погіршилися, через деякий час почали виникати певні неприязні стосунки, що стали причиною розпаду сім`ї та припиненням шлюбних стосунків. На ґрунті цього виникла обстановка напруженості та дратівливості у відносинах. З метою врегулювання ситуації та вирішення проблеми, що склалася у сімейному житті позивач запропонував відповідачці прийняти спільне рішення про припинення шлюбу, однак на його пропозицію відповідачка не погодилася. Окрім того розірвати шлюб в органах РАЦС, що при наявності на утриманні подружжя малолітньої дитини неможливо.

Протягом 2018-2019 року ОСОБА_2 взагалі перестала цікавитися інтересами та проблемами позивача особисто, неодноразово виникали фінансові претензії. На ґрунті цього погіршилась обстановка напруженості та дратівливості у наших відносинах. Всі ці події та суперечки призвели до розпаду сім`ї та припинення шлюбу.

25.11.2019 року, з пропозиції відповідача, для врегулювання такої ситуації і недопущення у подальшому ніяких майнових та правових спорів позивач із відповідачкою уклали ряд цивільно-правових угод - шлюбний договір; договір про поділ спільного сумісного майна, яким визначено право власності на окремі об`єкти; договір про місце проживання дитини та визначення участі батьків у вихованні.

Після цього позивач прийняв для себе остаточне рішення про повне припинення сімейних стосунків та розірвання шлюбу із відповідачкою. З того моменту і на даний час, він ніяких шлюбних та сімейних відносин з відповідачкою не підтримує, спільне господарство ними не ведеться. З урахуванням вищевказаних угод ніяких спорів щодо проживання та утримання дитини, чи спорів майнового характеру між ним та відповідачкою не має.

Примирення та подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим.

Тому, позивач просить: розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, який зареєстрований 25.11.1994 року Миколаївським міським відділом реєстрації одружень, актовий запис № 1600.

Ухвалою суду від 01.04.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримала 25.05.2020 р., у встановлений судом строк подала відзив на позов, яким позовні вимоги визнала. Також просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серія НОМЕР_1 ), 25.11.1994 року Миколаївським міським відділом реєстрації одружень між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1600. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка « ОСОБА_1 », дружини « ОСОБА_2 » (а.с. 5).

В період шлюбу у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

25.11.2019 року, позивач із відповідачкою уклали ряд цивільно-правових угод - шлюбний договір; договір про поділ спільного сумісного майна, яким визначено право власності на окремі об`єкти; договір про місце проживання дитини та визначення участі батьків у вихованні (а.с. 7-13).

Як вказав позивач, а відповідач визнала, сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства, конфлікти в сім`ї. Примирення та подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проте, дане питання стороною у справі не порушувалося.

Окрім того, як зазначає сама відповідач у відзиві, що між нею та позивачем не існує спору з приводу майна та значення місця проживання дитини, що підтверджено відповідними угодами. Зокрема, п. 1.3 договору про місце проживання дитини, визначення участі батьків у вихованні дитини від 25.11.2019 року місце проживання їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_3 визначено місце проживання матері - ОСОБА_2 . Проте, з метою уникнення можливих ускладнень з боку державних органів (наприклад, недостатність нотаріально посвідченої угоди щодо визначення місця проживання дитини для виїзду за кордон на відпочинок), відповідач просила додатково визначити у даному рішенні суду місце проживання дитини ОСОБА_3 з нею - ОСОБА_2 .

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки, позивачем заявлено вимогу лише щодо розірвання шлюбу, яку визнала відповідач, тому підстав для розгляду вимоги відповідачки щодо визначення у даному рішенні суду місця проживання дитини ОСОБА_3 з нею не вбачається.

Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн. (документально підтверджені а.с. 1).

Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України 420,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому решту 420,40 грн., згідно ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету, оскільки відповідач визнав позов.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 206, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 25.11.1994 року Миколаївським міським відділом реєстрації одружень між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 1600 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 420,40 грн. Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить - 420,40 грн., який було сплачено ним відповідно до квитанції № 0.0..1 від 21.01.2020 р. АТ КБ Приватбанк (термінал самообслуговування).

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 08.09.2020 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ;

ОСОБА_2 : адреса реєстрації - АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання - АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Суддя А.В. Косенко