441/706/19 2/441/116/2020
09.09.2020 Городоцький районний суд Львівської області в складі :
головуючої - судді Яворської Н.І.
з участю секретаря Цап І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики, -
ОСОБА_1 через представника адвоката Дяденчука А.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики.
Позов мотивований тим, що 13 серпня 2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошові кошти у сумі 60 000 доларів США.
Відповідно до п.3.1 вказаного договору, позикодавець передає позику позичальнику в момент підписання (укладення) цього договору. Факт підписання позичальником договору свідчить те, що позикодавець передав, а позичальник отримав позику в повному обсязі в розмірі 60 000 доларів США в день підписання (укладення) такого договору.
Згідно п.4.1 договору сторони досягли домовленості, що строк позики розпочинається з моменту передання позики і закінчується 13 квітня 2016 року.
Відповідач досі не повернув суму боргу, усні домовленості між ними відповідачем не виконувались, він повернув лише частину суми заборгованості в розмірі 1200 доларів США, в подальшому відмовився від спілкування, що вказує на односторонню відмову від повернення боргу.
Просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 1 577 604,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
У судове засідання позивач не з`явився, 09.09.2020 представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечував, просить позов задовольнити (а.с.173).
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.
А тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою представника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір - це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.
Свобода договору закріплена у ст. 627 ЦК України та означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості. наданій сторонам, визначати умови такого договору.
Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли відносини, пов`язані із наданням грошових коштів в борг, за якими ОСОБА_1 , будучи позикодавцем, передав ОСОБА_2 (позичальнику) грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США.
Відповідно до умов вказаного договору відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання повернути грошові кошти у повному розмірі мав виконати у строк до 13 серпня 2015 року, що засвідчено підписом боржника (а.с.8-10).
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами 13 серпня 2015 року, був укладений договір позики на суму 60 000 доларів США, з яких відповідач повернув лише 1200 доларів США. Отже, грошове зобов`язання, що залишилось невиконаним складає 58 800 доларів США.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази повернення відповідачем боргу в повному обсязі за договором позики від 13.08.2015.
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики від 13.08.2015 становить 58 800 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на день звернення з позовом до суду (12.04.2019) еквівалентно 1 577 604,00 грн.
З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 1 577 604,00 грн. заборгованості слід задовольнити.
Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У відповідності до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Отже, у встановлений договором строк позика повернута не була, а тому позов про примусове стягнення суми позики підлягає задоволенню.
Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 9605,00 грн. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд відмовляє, з огляду на те, що відповідно до ордеру №75 від 01.04.2019 позивачу надавалася безоплатна правова допомога (а.с.6).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, с у д,-
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід. № НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ід. № НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 - 1 577 604,00 грн. заборгованості та 9605,00 грн. сплаченого судового збору, а всього 1 587 209 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 09.09.2020.
Суддя: Н.І. Яворська