Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2755/16-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 18 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представника Банку

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк"

на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2018 року, постановлену під головуванням судді Замеги О.В.

у цивільній справі №274/2755/16-ц за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та за зустрічними позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним кредитного договору. Просила до розгляду справи по суті заборонити ПАТ «ОТП Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії майнового характеру стосовно нежитлової будівлі магазину заг.пл.43,7 кв.м., будівлі торгового комплексу літ Б-1 заг.пл.11,2 кв.м., будівлі торгового комплексу літ В-1 заг.пл.51,8 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування поданої заяви зазначала, що 23.03.2018 року на її адресу ПАТ «ОТП Банк» направив вимогу про можливість здійснення досудового звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок чого, на думку заявниці, може мати місце утруднення чи неможливість виконання судового рішення в даній справі.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. До розгляду справи по суті заборонено ПАТ «ОТП Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії майнового характеру стосовно нежитлової будівлі, магазину заг.пл.43,7 кв.м., та будівлі торгового комплексу літ Б-1 заг.пл.11,2 кв.м., будівлі торгового комплексу літ В-1 заг.пл.51,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки на підставі відповідного іпотечного застереження в Іпотечному договорі.

У поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство "ОТП Банк" просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити та вирішити питання судових витрат. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому відповідачем пред`явлено до АТ "ОТП Банк" вимогу про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору. Зокрема, заявник просив забезпечити позов накладення арешту на нерухоме майно, належне не апелянту, а самому заявнику. Таким чином, на думку апелянта, забезпечення позову накладенням арешту на майно, не належне відповідачеві, не відповідає положенням статті 150 ЦПК України. Також вказує, що згідно п.6.4.2 договору іпотеки для того, аби можливість позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки була реальною, АТ "ОТП Банк" повинен після набрання рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про стягнення боргу за кредитним договором законної сили, направити іпотечне повідомлення і встановити строк для виконання боргових зобов`язань. Тільки після вчинення таких дій можливість позасудового звернення стягнення предмету іпотеки стала б реальною. Більше того, АТ "ОТП Банк" подав до суду позовну заяву про стягнення боргу за кредитним договором (яка є предметом даного спору), що вказує на реалізацію позивачем свого права на стягнення боргу у судовий спосіб.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі змістом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником нежитлової будівлі, магазину заг.пл.43,7 кв.м., та будівлі торгового комплексу літ Б-1 заг.пл.11,2 кв.м., будівлі торгового комплексу літ В-1 заг.пл.51,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Вказане нерухоме майно є предметом іпотеки за договором № РМ-SMEJ02/012/2011 від 27.10.2011 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» (наразі АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 .

Забезпечуючи позов у запропонований позивачем за зустрічним позовом спосіб, суд першої інстанції виходив з того, що договір іпотеки є похідним від кредитного договору та що незабезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду в даній справі.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно.

Так, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1, 2ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до частин 1-2ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено правову позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 в зустрічному позові заявляє вимоги про визнання недійсним основного зобов`язання кредитного договору. Позовні вимоги про визнання іпотечного договору недійсним останньою не заявлялись. А тому обраний судом спосіб забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами.

Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення її зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову не відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК однією з підстав скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,

-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк" задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2018 року скасувати.

Постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 17.09.2020 року.