СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1142/18
Провадження №2/547/64/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченко,

за участі секретаря судового засідання І.І.Совєтової,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 .Полив`яного, обґрунтовуючи позовні вимоги неповернення відповідачем до 03.09.2018 позики у сумі 3500 грн, що підтверджена відповідною розпискою відповідача від 03.07.2018.

Авторозподіл справи 19.11.2018 не здійснено у зв`язку із відсутністю з 25.07.2018 у суді суддів із повноваженнями на розгляд справи.

Визначення головуючого судді відбулося 01.07.2019.

Повторний авторозподіл справи здійснено 18.12.2019 у зв`язку із закінченням 13.12.2019 тимчасового відрядження попереднього головуючого судді до Семенівського районного суду Полтавської області для здійснення правосуддя.

Ухвалою суду від 20.12.2019 прийнято справу до провадження судді В.Ф.Харченка та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу 06.02.2020 о 13 год. 10 хв. за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; відповідачеві запропоновано протягом 15 днів подати відзив на позов.

Судове засідання 06.02.2020 відкладено до 28.02.2020 у зв`язку із неявкою сторін та представника позивача у судове засідання, а також через отримання судом інформації про відсутність зареєстрованого місця проживання відповідача за адресою, вказаною позивачем.

У судове засідання 28.02.2020 позивач і його представник не з`явилися, позивач завою від 27.02.2020 просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення суду (а.с. 45, 46).

Відповідач у судове засідання 28.02.2020 не з`явився, про яке повідомлений особисто 15.02.2020 належним чином за адресою, вказаною у позовні заяві та у відповідній розписці: АДРЕСА_1 (а.с. 20-22). Відповідач відзиву не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Ураховуючи зазначене, керуючись ч.ч. 1, 4 ст. 223 ЦПК України через відсутність перешкод до розгляду справи, суд ухвалив вирішувати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке.

Відповідно до наявного у справі оригіналу розписки від 03.07.2018 (а.с. 8), складеної відповідачем О.С.Полив`яним, останній отримав у борг від позивача ОСОБА_5 Логвиновського 3500 грн, які зобов`язався повернути до 03.09.2018. Позика є безвідсотковою.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, зазначає, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України).

Отже факт перебування у позивача оригіналу розписки, яка надана судові (а.с. 8), свідчить про отримання відповідачем від позивача 03.07.2018 у позику 3500 грн зі строком повернення до 03.09.2018.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд задовольняє позов повністю.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 704,80 грн судового збору (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500,00 грн заборгованості за договором позики від 03.07.2018.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.ст. 351, 352, 354, 355, п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (через Семенівський районний суд Полтавської області).

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання і реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя В.Ф.Харченко