Справа № 185/8669/19
Провадження № 2/185/821/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кучеренко Ю.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу ЄУ № 185/8669/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про встановлення факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду (з уточненим позовом від 29.10.2019) до ОСОБА_2 , третя особа: Вербківська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, в якому просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги по закону є її дві доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_2 не зверталася з заявою про прийняття спадщини. Позивач на протязі свого життя постійно проживала з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 і проживає до теперішнього часу за вищевказаною адресою. Позивач звернулась до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на майно, після померлої, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Постановою від 22.01.2019 року позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини, але вона фактично прийняла спадщину так як проживала зі спадковацем на момент відкриття спадщини. За таких обставин та з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, реєстрації права власності за померлою, визнання права власності за позивачем в поряду спадкування можливо тільки в судовому порядку.

30.10.2019 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

29.11.2019 року продовжено строк проведення підготовчого судового засідання, підготовчий розгляд справи відкладено, залучено у вищевказаній справі в якості співвідповідача - Вербківську сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області.

Ухвалою від 23.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, згідно якої визнала вимоги у повному обсязі.

Представник Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права.

Оскільки, житлове домоволодіння, що є предметом даного позову, відповідно до копії технічного паспорту було побудовано у продовж 1985 - 1991 років, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція).

Відповідно до Інструкції, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Згідно з довідкою Вербківської сільської ради № 181 від 16.01.2019 відповідно до якої згідно запису погосподарської книги № 16, о.р. 870/3 власником зазначеного домогосподарства являється ОСОБА_3 , що також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок,експлікацією приміщень, характеристикою будинку, архівного витягу рішення Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 18.04.1997 року за №14, від 31.10.1999 за №9.

Проте, у встановленому порядку ОСОБА_3 своє право власності на нерухоме майно за життя не зареєструвала, оскільки за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 166962010 від 17.05.2019 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що підтверджено право власності померлої ОСОБА_3 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке входить до складу спадщини після її смерті.

Ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 75,6 кв.м., відповідно до висновку оцінщика ОСОБА_4 (Хоменко) ОСОБА_5 . ОСОБА_6 . складає 49 870,00 грн. без ПДВ.

Спадкоємцями першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є її доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 .

Позивач подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як вважала, що прийняла спадщину так як постійно проживала разом з померлою на момент смерті матері. ОСОБА_2 спадщину не приймала, та не заперечує проти задоволення позовних вимог, що підтверджується її заявою від 29.11.2019.

Відповідно до копії спадкової справи № 9/2019, інших спадкоємців які прийняли спадщину, чи відмовились від спадщини не має.

Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини, відповідно до постанови нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 22.01.2019, так як відповідно до довідки Вербківської сільської ради № 2 від 16.01.2019 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 , на час смерті разом з нею зареєстрований та проживав колишній чоловік ОСОБА_7 , 1958 року народження.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано 15.06.2010 року, тобто на час смерті ОСОБА_3 її колишній чоловік ОСОБА_7 не був спадкоємцем за законом.

ОСОБА_7 , 1958 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть № НОМЕР_6 .

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В абзаці 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Також в п.23 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 зазначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 згідно даних її паспорту була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 28.01.2011, знята з реєстрації 14.02.2013.

Відповідно до акту обстеження домоволодіння від 15.05.2019 Вербкіської сільської ради за адресою АДРЕСА_1 , на час складення акту та на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають та разом з померлою проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Зазначене, також, підтверджується актом Вербківської сільської ради від 13.10.2016.

Крім того, факт постійного проживання позивача з матір`ю ОСОБА_3 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , своєю заявою про визнання позову визнала відповідач ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою позивача.

Таким чином, судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, тобто позивач ОСОБА_1 відповідно до ст.1268 ЦК України належним чином прийняла спадщину, після смерті матері ОСОБА_3 .

Стаття 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В силу ст.1261 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У частині 2 статті 1274 ЦК України зазначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись принципом верховенства права, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як відсутні правовстановлюючі документи та відповідна реєстрація на зазначене домоволодіння.

Керуючись ст. 5,12,13,81,89,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про встановлення факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом, на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКП: НОМЕР_7 , проживаюча: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКП: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Вербківська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, місце знаходження: вул. Матросова, 20 с Вербки, м. Павлоградський район Дніпропетровська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня її проголошення (складення).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко