Справа № 295/7773/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"04" вересня 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й. розглянувши матеріали заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Житомирська міська об`єднана територіальна громада в особі Житомирської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.07.2020 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Житомирська міська об`єднана територіальна громада в особі Житомирської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем передано на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано судді ОСОБА_3 для розгляду.

Так, в заяві заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, за життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого належну їй на праві власності квартиру заповіла заявнику ОСОБА_1 . В подальшому заявник звернувся до приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Стражник Т.О. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері, ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що відсутня можливість встановити коло спадкоємців померлої, які прийняли спадщину після її смерті.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року №466/6165/18.

Як вказувалося вище, заявник звертався до нотаріуса з документами для видачі свідоцтва про прийняття спадщини на підставі заповіту.

Разом з тим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що ОСОБА_1 не було надано документальних доказів, які безспірно свідчать про коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері, ОСОБА_2 (а.с.14).

При цьому, незважаючи на наявність чинного заповіту, заявник звертається до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, тобто, бажає прийняти спадщину за законом шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Зважаючи на зміст заяви та наданих документів, підстави відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме необхідність встановлення кола спадкоємців, які проживали з ОСОБА_2 на момент її смерті, що на думку нотаріуса підлягають доведенню заявником та є підставою для відмови у спадкуванні за заповітом, а тому слід дійти висновку про наявність спору про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Така ж позиція підтверджується також постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, та узгоджується із правовою позицію Верховного Суду № 61-39374св18 від 07.11.2018.

Відповідно до ч. 4 ст.315ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Зі змісту заяви вбачається, що заявлені вимоги не можуть бути вирішені шляхом встановлення факту у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 315 ЦПК України, і вказують на наявність спору про право, який належить вирішувати у порядку позовного провадження.

Таким чином заявнику належить відмовити у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження, що не позбавляє його права звернутися до суду у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст. ст.32, 186,187,259-261,353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Житомирська міська об`єднана територіальна громада в особі Житомирської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем- відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду за захистом порушеного права у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О. Й. Адамович