Справа № 706/1006/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Лещенко О.Л.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на дітей та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на дітей.

Просила змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду та до досягнення ними повноліття; змінити розмір додаткових витрат та стягувати з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 2466 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 06.02.2013 р. рішенням Христинівського районного суду розірвано шлюб між сторонами. Даним рішенням також вирішено стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.01.2013 р. і до досягнення ними повноліття. Також вирішено стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на сина ОСОБА_5 по 500 грн. щомісячно, починаючи з 16.01.2013 р., та аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 16.01.2013 р., Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання", який набрав чинності 08.07.2017 р., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач, проживаючи окремо, не надає ніякої допомоги дітям, які проживають з нею, оскільки вважає, що це лише її обов`язок. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв`язку з цим в неї виникає необхідність в зміні розміру аліментів в частині їх збільшення. Крім того, вважає, що стягнення з відповідача додаткових витрат на сина ОСОБА_5 по 500 грн. щомісячно є недостатнім та потребує збільшення. Відповідно до положень гл. 15 СК України аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Але в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатись залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Тобто, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Відповідно до довідки КЗ «ЦПМСД» Христинівського району № 291 від 26.06.2018 р. ОСОБА_5 перебуває на обліку з 01.08.2007 р. з діагнозом: ДЦП. Церебральний параліч - паралітичні синдроми. Періодично дитина проходить обстеження як по місцю проживання, так і за його межами, а саме, в лікувальних закладах м. Умані, м. Черкас, м. Львова та м. Києва. Відповідно до виписки з історії розвитку дитини від 22.06.2018 р., ОСОБА_5 консультований дитячим неврологом та рекомендовано: загальне ЛФК; курси масажу; протягом року проходження курсу реабілітації у спеціальних установах (4р./рік); забезпечення робочого місця дитини з урахуванням безпеки та особливих потреб. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, які полягають в: проведенні масажу - три курси по 10 разів кожний, вартістю 80 грн. за один сеанс на загальну суму 2400 грн. в рік; перебуванні протягом двох тижнів в КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» з урахуванням харчування та проходження курсу реабілітації - 3000 грн., а чотири рази на рік - 12000 грн.; проїзді з м. Христинівки до м. Черкас і в зворотному напрямку - 2000 грн., чотири рази на рік становить 8000 грн.; консультації психолога в м. Умані, двічі на місяць по 100 грн. за одну консультацію, на загальну суму 2400 грн. в рік; проїзді з м. Христинівки до м. Умані і в зворотному напрямку, пов`язаному з консультацією психолога, - 200 грн., на загальну суму 4800 грн. в рік. Таким чином, загальна сума додаткових витрат, які необхідно понести, становить 29600 грн. на рік, що відповідає 2466 грн. в місяць. На даний час відповідач сплачує 500 грн. додаткових витрат на сина ОСОБА_5 , що є недостатнім для покриття зазначених витрат. В зв`язку з цим виникає необхідність у збільшенні вимог щодо стягнення додаткових витрат з відповідача саме на суму 1966 грн. на місяць.

ОСОБА_3 поданий до суду відзив на позов, в якому він просив у позові відмовити повністю. Зазначив, що твердження позивача про те, що він не надає допомоги дітям, є лише її припущенням та не підтверджено жодним доказом. Як батько, так і мати повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей, а не покладати всі обов`язки лише на батька. На його утриманні перебуває ОСОБА_7 , його дружина, що зараз у декретній відпустці, та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , його донька. Позивач не надала жодного підтверджуючого документа щодо підтвердження розрахунку додаткових витрат на дитину, чим порушила вимоги ст. 81 ЦПК України. Крім того, позивач не зазначає, які саме по цьому розрахунку буде нести витрати самостійно, адже в позовній заяві зазначає, що обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей. Про всі рекомендації лікарів йому відомо. Він самостійно неодноразово завозив свого сина ОСОБА_9 до м. Черкас і надавав грошові кошти до м. Львова для проходження реабілітації. Крім того, він надіслав запити до всіх установ, де його син проходив вказане лікування, оскільки вказане лікування йому надається безкоштовно.

У подальшому до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на дітей.

ОСОБА_3 просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього на користь ОСОБА_1 за рішенням Христинівського районного суду від 06.02.2013 р. у справі № 2319/1776/12-ц на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у твердій грошовій формі у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову посилався на те, що за рішенням Христинівського районного суду від 06.02.2013 р. у справі №2319/1776/12-ц він сплачує на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.01.2013 р. і до досягнення ними повноліття. Крім того, з нього на користь ОСОБА_1 сплачуються додаткові витрати на сина ОСОБА_5 по 500 грн. щомісячно, починаючи з 16.01.2013 р., та аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 16.01.2013 р. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на її утримання та на утримання сина ОСОБА_9 та сина ОСОБА_10 по виконавчих листах від 05.11.2018 р. № 14636 станом на жовтень 2018 р. заборгованість відсутня, існує переплата у розмірі 199 грн. Вважає, що як батько, так і мати повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей, а не покладати всі обов`язки лише на батька. Станом на 2018 р. він не має постійного місця роботи та перебивається періодичними підробітками. 20.09.2014 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Христинівського районного управління юстиції між ним та ОСОБА_11 зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню доньку - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, на його утриманні знаходиться ОСОБА_7 , його дружина, що перебуває у декретній відпустці, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його донька. За рішенням суду від 06.02.2013 р. він сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років. З 19.02.2013 р. він не повинен був би сплачувати вказані аліменти, однак в резулятивній частині рішення не зазначено, за який період він повинен сплачувати вказані аліменти. За період з березня 2013 р. він сплатив ОСОБА_1 33500 грн. аліментів (67 місяців* 500 грн. = 33500 грн.) як переплата.

Крім того, він додатково допомагає своїм дітям, підтримує їх духовний та моральний розвиток. Він не збирає всіх чеків, але деякі у нього збереглися, він придбав мобільний телефон своєму синові ОСОБА_9 , чек від 08.10.2018 р. на суму 2999 грн. 09.08.2017 р. він перерахував ОСОБА_1 , на картку 2512,56 грн. Цього року він всіх своїх дітей оздоровлював на морі. На канікулах він постійно проводить час зі своїми дітьми. Крім того, його батьки на вихідних періодично забирають дітей до себе на відпочинок.

Ухвалою суду від 05.12.2018 р. зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просила у її задоволенні відмовити повністю. Вважає її необґрунтованою.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали повністю та не визнали зустрічний позов повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та відзиві на зустрічний позов.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнали повністю та підтримали зустрічний позов повністю, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов та зустрічному позові.

Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дослідивши письмові докази у справі: копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішення Христинівського районного суду від 06.02.2013 р. у справі № 2319/1776/12-ц, виписки із історії розвитку дитини ОСОБА_5 № 12 від 22.06.2018 р., виписки № 2426 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову та зустрічного позову потрібно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сини проживають разом з позивачем ОСОБА_1 .

Рішенням Христинівського районного суду від 06.02.2013 р. у справі № 2319/1776/12-ц з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше чим по 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.01.2013 р. і до досягнення ними повноліття, та додаткові витрати на сина ОСОБА_5 по 500 грн. щомісячно, починаючи з 16.01.2013 р.

У своєму позові позивач ОСОБА_1 просила: змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду та до досягнення ними повноліття; змінити розмір додаткових витрат та стягувати з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 2466 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду.

У задоволенні позовної вимоги про зміну розміру аліментів на дітей необхідно відмовити з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на те, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із чим позивач вважала, що повинно бути збільшено розмір присуджених аліментів.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дає змогу дійти висновку, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Оскільки єдиною підставою для задоволення позовної вимоги та зміни розміру аліментів у позові вказана зміна норми закону про розмір аліментів, то у задоволенні вказаної позовної вимоги необхідно відмовити.

Необхідно також врахувати, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України (на даний час це 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку- ч. 2 ст. 182 СК України). Тобто законодавство передбачає механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть за наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові № 632/580/17; 61-51ск18 від 20.06.2019 р.

У задоволенні позовної вимоги про зміну розміру додаткових витрат на сина необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Вказане положення стверджується вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У своєму позові ОСОБА_1 вказувала, що син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку з 01.08.2007 р. з діагнозом: ДЦП. Церебральний параліч - паралітичні синдроми.

Суд у даному випадку погоджується зі стороною позивача про необхідність додаткових витрат на дитину, викликаних її хворобою, каліцтвом.

Відповідно до виписки з історії розвитку дитини № 12 від 22.06.2018 р. ОСОБА_5 консультований дитячим неврологом та йому рекомендовано: загальне ЛФК; курси масажу; протягом року проходження курсу реабілітації у спеціальних установах (4р./рік); забезпечення робочого місця дитини з урахуванням безпеки та особливих потреб, заняття з психологом.

У позові також зазначено, що додаткові витрати на дитину полягають в: проведенні масажу - три курси по 10 разів кожний, вартістю 80 грн. за один сеанс на загальну суму 2400 грн. в рік; перебуванні протягом двох тижнів в КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» з урахуванням харчування та проходження курсу реабілітації - 3000 грн., а чотири рази на рік - 12000 грн.; проїзді з м. Христинівки до м. Черкас і в зворотному напрямку - 2000 грн., чотири рази на рік становить 8000 грн.; консультації психолога в м. Умані, двічі на місяць по 100 грн. за одну консультацію, на загальну суму 2400 грн. в рік; проїзді з м. Христинівки до м. Умані і в зворотному напрямку, пов`язаному з консультацією психолога, - 200 грн., на загальну суму 4800 грн. в рік. Загальна сума додаткових витрат, які необхідно понести, становить 29600 грн. на рік, що відповідає 2466 грн. в місяць.

Однак, на підтвердження розміру додаткових витрат на дитину позивачем не надано суду жодного доказу.

Такими доказами також не можуть бути рахунки ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» від 23.01.2019 р. та від 18.01.2019 р. на лікувальні путівки для ОСОБА_5 (а.с. 146, 147). Оскільки вони були подані поза межами встановленого законом строку, тому на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України судом було відмовлено у прийняті їх до розгляду. Сторона позивача не обґрунтувала неможливість їх подання у встановлений законом строк. Крім того, вказані рахунки не можуть бути підтвердженням обставин, зазначених у позові, у якому не зазначено про такий вид додаткових витрат та їх розмір.

Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні позовної вимоги про зміну розміру додаткових витрат на сина необхідно відмовити.

У задоволенні зустрічного позову про зменшення розміру аліментів на дітей необхідно відмовити з таких підстав.

У зустрічному позові ОСОБА_3 просив стягувати з нього аліменти на дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій формі у розмірі 1500 грн. щомісяця.

Встановлення такого розміру аліментів буде суперечити положенням ч. 2 ст. 182 СК України про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2020 р. становить 2218 грн., відповідно 50 відсотків прожиткового мінімуму 1109 грн.

1109 грн.- це той мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який повинен сплачуватись щомісячно. У той же час у разі задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 одна дитина буде отримувати лише 750 грн. аліментів щомісячно.

Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ч. 2 ст. 182, ст. 185, ч.1 ст. 192 СК України, ст.ст. 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на дітей відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на дітей відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повне судове рішення складене 27.02.2020 року.

Суддя М. Ф. Олійник