У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2020 Справа №607/8024/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Холяви О.І.,

при секретарі судового засідання Сивулі Т.А.,

за участю:

представника заявника (боржника) Дубового А.М.,

заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дубовий А.М., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його представник адвокат Дубовий Артем Михайлович, звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого щодо нього ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2014 року. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що боржник не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, рішення суду про стягнення аліментів виконує щомісячно, тому станом на даний час заборгованості по виплаті аліментів немає, у стягувача ОСОБА_1 відсутні претензії з приводу виконання судового рішення, тому вважає тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України таким, що порушує його права та інтереси та просить скасувати.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Дубовий А.М. в судовому засіданні зазначені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у заяві.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що боржником ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів виконується щомісячно та заборгованості по сплаті немає, тому щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відносно нього, не заперечила.

Державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільсьській області в судове засідання не з`явився, подавши на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України проводити без його участі.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали заяви про скасування заходів обмеження виїзду, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження №40690286, відкрите на підставі виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №1915/8916/2012 від 05 вересня 2013 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2014 року ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.07.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 400,00 грн., щомісячно починаючи з 28.05.2012 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах №61181 від 28 липня 2020 року, виданої головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Гайдою А.Б., у ОСОБА_2 заборгованість по виплаті аліментів станом на 28 липня 2020 року відсутня.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 3 ст.441 ЦПК України встановлено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Частинами 5 та 7 ст.441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (чинного на момент постановлення судом ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Аналогічне положення міститься і у Законі України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, який чинний на даний момент.

Отже, законом був встановлений та продовжує існувати чіткий зв`язок між тимчасовим обмеженням у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України і причиною з якої воно може бути застосовано, ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року, Судом зазначено, що обмеження щодо заборони у праві виїзду за межі країни повинні бути обгрунтовані та пропорційні відповідно із частинами 2, 3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (свобода залишати свою країну та обмеження цього права лише на підставі закону та якщо це необхідно у демократичному суспільстві).

Разом з тим, згідно із ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Оскільки, судом встановлено, що рішення Тернопільського міськрайонного суду №1915/8916/2012 від 06.07.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 аліментів виконується щомісячно, боргові зобов`язання заявника з виплати аліментів відсутні, що свідчить про те, що підстави для продовження існування відносно заявника таких заходів забезпечення виконавчого провадження, як обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, тому такі підлягають скасуванню, а заява задоволенню.

В разі встановлення у подальшому державним виконавцем обставин ухилення боржника від виконання рішення суду, державний виконавець не позбавлений права звернутись до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 353, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дубовий А.М., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2014 року - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2014 року у справі №607/8024/14-ц.

Копію ухвали для виконання направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ. вул. Володимирська, 26) та сторонам виконавчого провадження для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалу може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного

суду Тернопільської області Холява О.І.