Справа № 603/542/20
Провадження №2/603/241/2020
У Х В А Л А

"14" вересня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю.Г., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І.Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та просить стягнути з відповідача у її користь:

-середній заробіток з 06.11.2006 року по дату проведення розрахунку (виплати компенсації за невикористану відпустку) за період роботи прибиральницею Ковалівського сільського будинку культури в с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області з 01.01.1997 року по 06.11.2006 рік;

-середній заробіток з 11.03.2010 року по дату проведення розрахунку (виплати компенсації за невикористану відпустку) за період роботи технічним працівником службових приміщень в сільському будинку культури з 01.09.2009 року по 11.09.2010 рік;

-середній заробіток з 31.12.2014 року по дату проведення розрахунку (виплати компенсації за невикористану відпустку) за період роботи прибиральником службових приміщень Ковалівського будинку культури з 05.01.2012 року по 31.12.2014 рік.

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Звернення до суду здійснюється, зокрема, шляхом пред`явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Подана до суду позовна заява не відповідає вимогам даних статтей.

Так, у позові не зазначено ціни позову, хоч заявлена вимога підлягає грошовій оцінці; зміст позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не конкретизований, зокрема не вказано суми, яку позивач просить стягнути з відповідача; у позовній заяві не наведено обґрунтованого розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі, який позивач просить стягнути.

З урахуванням вищевказаних недоліків неможливо визначити розмір судового збору, що підлягає сплаті за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

У відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У поданому до суду позові позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку.

Такі вимоги не є вимогами про поновлення на роботі та про стягнення заробітної сплати, а тому позивач не звільнений від сплати судового збору.

Така ж правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові ВП ВС № 910/4518/16 від 30 січня 2019 року (справа про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, компенсації за втрату частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні), у якій, зокрема, вказано, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, підстави для звільнення від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення середнього заробітку відсутні.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном десять днів із дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

У випадку невиконання зазначених в ухвалі вимог до встановленого терміну, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Г. Гудкова