Справа № 161/3352/20
Провадження № 2/0158/466/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» вересня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Поліщук С.В.

при секретарі - Грубі М.Є.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області. Від даного шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану 14.07.2011р. зроблено відповідний актовий запис №1528. Згодом спільне життя у подружжя не склалося, через що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Позивач - ОСОБА_1 зазначає, що відповідач по справі ОСОБА_2 не піклується про їх спільну дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, байдужий до його стану здоров`я, до фізичного та духовного розвитку сина. Коштів на потреби дитини не дає. За таких обставин просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.04.2020 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання на 27.05.2020 року.

31.08.2020 року ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.09.2020 року.

Відзиву на позов відповідач до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, зазначила, що неодноразово просила відповідача по справі - ОСОБА_2 спілкуватися з їх спільною дитино, та приймати участь у його вихованні, допомагати матеріально. Аліменти призначені на підставі рішення суду відповідач не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість понад 18 000 грн. Навчальний заклад у якому навчається дитина батько жодного разу не відвідував. Відповідач останні три роки з дитиною не бачиться. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що позивач по справі - ОСОБА_1 не надає йому можливості спілкуватись та бачитись з їх спільною дитиною - сином ОСОБА_3 , 2011 року народження, у зв`язку з чим він не сплачує аліменти на утримання дитини. Також вважає, що дані кошти можуть бути використані позивачем не за призначенням. Просить в задоволенні позову відмовити та не позбавляти його батьківських прав.

07.09.2020 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Луцької міської ради, до Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника та приєднати до матеріалів справи висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 09.01.2020р. №7 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ».

Суд, заслухавши поясненні сторін по справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, дійшов до наступного висновку.

Так, згідно вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 150 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідач по справі - ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.07.2011 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області за актовим записом №1528 (а.с. 11).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач надав суду докази, які підтверджують, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по утриманню, вихованню дитини, не проявляє турботу, не забезпечує матеріально, не приймає ніякої участі у житті дитини. Вищевказаний факт стверджується наступними доказами.

Згідно довідки про склад сім`ї Департаменту Центру надання адміністративних послуг Луцької міської ради № 66406 від 21.01.2020 року неповнолітня дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю - позивачем у справі ОСОБА_1 (а.с. 11а).

Як вбачається з довідки В.Д. № 5 від 20.01.2020 року Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №40 Луцької міської ради Волинської області, довідки Луцької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №5 Луцької міської ради Волинської області від 20.01.2020р., довідки Комунального закладу загальної середньої освіти «Луцький ліцей №27 Луцької міської ради Волинської області» №16.2-15/20 від 21.01.2020р. адміністрацією вищезазначених навчальних закладів та за спостереженням педагогів зазначених закладів освіти вбачається, що за весь час дошкільної освіти та навчання в спеціалізованій школі і ліцеї неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько дитини - відповідач по справі ОСОБА_2 жодного разу не відвідував дані заклади та не цікавився життям та навчанням свого неповнолітнього сина (а.с. 12-15).

На підставі судового наказу виданого 03.01.2019р. Луцький міськрайонним судом з відповідача по справі на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, які відповідач не сплачує, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.06.2020р. в сумі 18 956 грн (а.с. 16,17,52).

Посилання відповідача на ту обставину, що він тривалий час не мав можливості спілкуватись з дитиною так як відбував покарання за вироком суду (а.с. 24) суд не приймає до уваги оскільки після відбуття покарання пройшло понад 3 роки, протягом яких відповідач не спілкується з сином.

Посилання відповідача на ту обставину, що позивач не надає йому можливості у спілкуванні та зустрічах з дитиною не заслуговує на увагу, оскільки в супереч вимог, ст. 81 ЦПК України, ним не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували його доводи та спростовували доводи позивача.

Відповідно до висновку служби у справах дітей Луцької міської ради №7 від 30.01.2020 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » - позбавлення батьківських прав останнього відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання, фізичного і духовного розвитку своєї дитини, не забезпечує матеріально, що є підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стало підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, його може бути поновлено у батьківських правах відносно своєї неповнолітньої дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 2, 150, 155, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької міської ради, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 21, .

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук