Справа № 372/274/20
Провадження 2-з-20/20
ухвала

Іменем України

24 лютого 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.

при секретарі Буртовій О.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 року до суду надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування різниці вартості предмета іпотеки понад суму забезпеченого нею зобов`язання на підставі ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в якому позивач просить стягнути з відповідача 413 580 доларів США, що становить еквівалент 9 964 093 грн.

21.02.2020 року заявник звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно, зокрема на нежитлову будівлю (кафе), літера «А», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :04:039:0134 та :04:039:0119, на житловий будинок, реєстраційний об`єкт нерухомого майна 204, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , і на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0057, реєстраційний номер 204. Також накласти арешт на рухоме майно, та грошові кошти, що належить ОСОБА_2 .. Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За частиною першою статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У відповідності до пунктів 3, 4 частини першої ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам відповідно до роз`яснень у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника), покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд приходить до висновку, що заява не обґрунтована оскільки ціна позову становить 9 964 093 грн., а вартість майна (кафе, житловий будинок, три земельні ділянки, рухоме майно, грошові кошти) на яке просить накласти арешт заявник значно перевищує ціну позову. Крім того заявник не вказав хоч приблизну вартість майна, для визначення співмірності накладення арешту сумі позовних вимог в зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити співмірність майна заявленим позовним вимогам, та вирішення питання про накладення арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-23, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: