П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Київ

Справа №357/6895/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Горак Ю.М.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

Справа №357/6895/19
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2790/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Ярмола О.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого суддею Ярмола О.Я. 05 листопада 2019 року, повний текст рішення складено 08 листопада 2019 року в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Білоцерківський міський відділ ДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, суми індексації аліментів та неустойки за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що з відповідачем мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015 року було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 06.10.2015 року і на весь період її навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.03.2016 року було скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , в розмірі 2130 грн. щомісячно, з 28.09.2015 року по 20.02.2017 року. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 35713 грн. 00 коп. Позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 35 814 грн. 43 коп.; стягнути з відповідача на свою користь суму індексації аліментів в розмірі 1125 грн. 74 коп.; та на підставі ст.196 СК України стягнути з відповідача на свою користь неустойку /пеню/ за прострочення сплати аліментів в розмірі 36 940 грн.17 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 357/14551/15-ц в сумі 10763 грн. 60 коп. (десять тисяч сімсот шістдесят три гривні шістдесят копійок).

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по справі в сумі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на те, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, які мають суттєве значення для справедливого вирішення справи, не надав їм належної оцінки та порушив норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідача ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, батьками повнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 являються сторони по справі.

За рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.03.2016 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки на період її навчання в розмірі 2130 грн., щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року до 20.02.2017 року (а.с.12-15).

Встановлено, що 19.04.2016 року Білоцерківський міськрайонний суд видав виконавчий лист про стягнення аліментів за вказаним рішенням, який 25.04.2016 року було пред`явлено до виконання (а.с.17).

Встановлено, що на звернення позивача до Білоцерківського міського відділу виконавчої служби ГТУЮ у Київській області було надано довідку про заборгованість по виплаті аліментів згідно виконавчого листа № 357/14551/15-ц, 2/357/4481/15 від 19.04.2016р.

Згідно розрахунку державного виконавця від 31.05.2019 року №567, заборгованість відповідача зі сплати аліментів в період з 30.09.2015 року станом на 20.02.2017 року становить 35 713 грн. (а.с.21).

Позивач надала суду власні розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, індексації та пені (а.с.24-28).

В судовому засіданні суду першої інстанції, представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, вказала, що виконання рішення суду по справі № 357/14551/15-ц, 2/357/4481/15 триває, виконавче провадження не закрито, а тому стягнення заборгованості за аліментами, в даному випадку, призведе до подвійного виконання рішення суду. Розмір боргу по аліментах відповідачем визнається. Також, представник відповідача зазначила, що заборгованість виникла, частково, не з вини відповідача, оскільки виконавчий лист було пред`явлено до виконання в квітні 2016 року, а борг розраховано з вересня 2015 року, а також, неустойка за несплату аліментів не може бути більшою від суми заборгованості по аліментах.

Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

А згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із ч. ч. 3,4, 8 статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини 8 якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

З огляду на вищевикладене, та за відсутності спору про розмір заборгованості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за аліментами, оскільки не виявлено спору між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами. Та, як було встановлено судом, виконавче провадження з виконання рішення суду по справі № 357/14551/15-ц, 2/357/4481/15 триває, державний виконавець вчиняє дії щодо виконання цього рішення суду, а тому, в даному випадку, за відсутності самого спору про розмір боргу, позовна вимога в частині стягнення заборгованості по аліментах не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі (ст. 2 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 1282-XII ( в ред. від 03.07.1991 року), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Законом № 911-VIII від 24.12.2015 року в частину першу статті 4 Закону ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» було внесено зміни та вказано, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року за № 1368-VIII, зміни до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 19.10.2016 року) та було передбачено, що державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції від 17.02.2017 року положення щодо обчислення суми індексації розміру аліментів не містить.

У Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» зі змінами встановлено, що до переліку грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, які підлягають індексації, відноситься і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Також у законі визначається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Позивачем надано до суду розрахунок розміру індексації аліментів, який не узгоджується з вищенаведеними нормами Закону України ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки в період з вересня 2015 року величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації 103 відсотка, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку що дана позовна вимога є необґрунтованою.

Положеннями частини першої статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Як убачається зі змісту рішення, суд першої інстанції, наводячи розрахунок заборгованості, виходив з того, що неустойку потрібно обчислювати з урахуванням правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, відповідно до якого за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Разом з тим, Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц відійшла від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах з огляду на таке.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

Аp=(A1х1%хQ1)+(A2х1%?Q2)+……….(Anх1%хQn), де:

Аp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідач має борг за аліментами, починаючи з вересня 2015 року і до 20 лютого 2017 року на загальну суму 35713 гривень.

Отже, розмір неустойки (пені) станом на 14 червня 2019 року (на дату звернення позивача до суду з позовом) відповідно до довідки-розрахунку по аліментах від 31 травня 2019 року № 567 становить: (213х1%х1353 дні) +(2130х1%х1322дні) + (2130х1%х1292дні) + (2130х1%х1261 день) + (2130х1%х1230 днів) + (2130х1%х1201 день) + (2130х1%х1170 днів) + (2130х1%х1140 днів) + (2130х1%х1109 днів) + (2130х1%х1079 днів) + (2130х1%х1048 днів) + (2130х1%х1017 днів) + (2130х1%х987 днів) + (2130х1%х956 днів) + (2130х1%х926 днів) + (2130х1%х895 днів) + (2130х1%х864 дні) + (1521,43х1%х836 днів) = 388283 гривні 55 копійок.

З урахуванням вимог ст. 196 СК України, до стягнення на користь позивача підлягає неустойка (пеня) в сумі 35713 гривень.

Виходячи з того, що судом першої інстанції невірно проведено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення неустойки (пені) з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року в частині стягнення неустойки (пені) скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 357/14551/15-ц в сумі 35713 (тридцять п`ять тисяч сімсот тринадцять) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна