Справа № 442/6075/19 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/5/20 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Курій Н.М.,

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.,

за секретаря Матяш С.І.,

розглянувши в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2019 року, постановлене в складі головуючого - судді Хомика А.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2019 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 29.12.2014 у справі №442/8424/14-ц з відповідача в сторону збільшення, а саме: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову посилалась на те, що з часу ухвалення рішення, за яким відповідач сплачував по 700 грн. на кожну дитину, останній заявив, що не хоче сплачувати їй аліменти, так як вважає, що вона їх буде витрачати не так, як він вважає за потрібне. Всі її звернення щодо допомоги дітям добровільно ОСОБА_2 ігнорував. Абсолютно всі питання щодо потреб дітей лягли тільки на неї. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Просила врахувати, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 01.01.2019 становить 1779 грн., а віком від 6 до 18 2218 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 768,40 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2019 року оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі стверджує, що судом першої інстанції не враховано те, що її та матеріальне становище дітей погіршилось з причини зростання цін практично на всі предмети першої необхідності та погіршився стан здоров`я дітей. Стверджує, що становище платника аліментів є стабільним для забезпечення дітей до досягнення повноліття. Зазначає, що судом також не враховано, що відповідач є засновником господарського товариства, тобто отримує дохід не як заробітну плату, а отримує пасивні доходи як учасник товариства. Посилається, що при ухваленні оскарженого рішення суд також не врахував стан здоров`я дітей, зокрема те, що вони часто хворіють, не врахував, що в платника аліментів немає інших дітей чи іншої непрацездатної дружини та батьків. Зазначає, що суд не звернув увагу на витрати відповідача на придбання автомобіля, джерела походження коштів на придбання якого відповідач не вказав.

Просить змінити рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2019 року, ухваливши стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2019 року не подавав.

В судове засідання сторони не з`явились. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржене рішення, суд першої інстанції враховував розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зміну розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме до 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційний суд погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Шлюб між сторонами розірвано 16.05.2018 року на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №754/17202/17.

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/8424/14-ц, з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти в користь ОСОБА_1 , щомісячно на утримання дітей в розмірі по 700 грн. на кожну дитину, починаючи з 27.10.2014 і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач в суді першої інстанції позов визнав частково, пояснивши, що немає можливості сплачувати аліменти у запропонованому позивачем розмірі у зв`язку з тим, що отримує невисокі заробітки. Крім аліментів додатково допомагає дітям, купує їм одяг, продукти харчування, оплачує комунальні послуги.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому, для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, покращення матеріального стану платника аліментів.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 після постановлення рішення про стягнення аліментів покращилось, що стверджується фактом придбання та ввезення ним на територію України транспортного засобу марки «Ford Mondeo», а в подальшому і реєстрації права власності на такий (а.с. 38-40).

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом не враховано при ухвалені оскарженого рішення стану здоров`я дітей, які часто хворіють та того факту, що відповідач є засновником господарського товариства.

Однак, у статті 192 СК України лише вказано на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що витрати на лікування дітей, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України та ухвалення рішення про їх збільшення, проте може бути підставою для звернення ОСОБА_1 із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є засновником господарського товариства не можуть братись до уваги судом, а відповідно і не може враховуватись, як покращення матеріального становища відповідача, оскільки товариство створено 23.05.1995 р. тобто до постановлення рішення про стягнення аліментів, що стверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 5-8).

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, правильно дійшов висновку про часткове задоволення позову та збільшення розміру аліментів до 1500 грн. на кожну дитину, оскільки такий розмір відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, є більшим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2019 року винесено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ураховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в цій справі, призначеній до розгляду на 25.02.2020 року, є дата складення повного судового рішення 04.03.2020 року.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 березня 2020 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.