Справа № 298/1618/19
Номер провадження 2/298/64/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Лютянської М.С.,

при секретарі Брітовій Е.А.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 16 серпня 1996 року було зареєстровано право власності на квартиру в АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на умовах приватної спільної власності. Відповідно до даного документу, частки не визначені. Позивачка вказує у позові, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вона проживала разом зі своїм батьком у квартирі, що за адресою АДРЕСА_1 . 22 квітня 2002 року рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області визнано ОСОБА_6 безвісно відсутнім з 15.03.2000 року. 27 лютого 2009 року рішенням Великоберезнянського районного суду визнано ОСОБА_6 померлим. Дата реєстрації смерті органом РАГС 10.03.2009 року. 2019 року ОСОБА_5 здійснила заповіт на користь відповідача у справі ОСОБА_4 , яким все своє майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 . Однак їй стало відомо , що до нотаріальної контори з заявою звернулася відповідачка ОСОБА_4 про прийняття квартири в цілому, в тому числі і на ту частину, на яку претендує позивач, а тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлим ОСОБА_6 .

06 березня 2020 року позивачем ОСОБА_1 до суду подано заяву про забезпечення позову. Дана заява мотивована тим, що у зв`язку з тим,відповідачка ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових справ на квартиру в АДРЕСА_1 , в цілому за собою в порядку спадкування за заповітом. Новий власник зможе продати квартиру добросовісному набувачу, що призведе до неможливості виконати рішення суду та відновлення порушеного права позивача. А тому позивач вважає, що потрібно вжити заходи до забезпечення позову а саме накласти арешт на квартиру або заборонити відповідачу ОСОБА_4 державним реєстраторам, нотаріусам здійснювати державну реєстрацію зміни права власності на нерухоме майно.

18 травня 2020 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав вказаних у ньому.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 також позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Пояснив, що позивачка ОСОБА_1 проживала у спірній квартирі зі своїм батьком, який в подальшому був визнаний безвісно відсутнім, а потім померлим. Оскільки позивачка постійно проживала разом зі своїм батьком на час визнання його померлим, вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася. Відзив на позов не подала.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона була сусідкою померлої ОСОБА_5 . Позивачку вона знає з дитинства. Остання проживала в квартирі своєї бабусі ОСОБА_5 разом з батьками. В якийсь період часу її батько ОСОБА_6 виїхав на заробітки і не повернувся. Однак позивачка продовжувала проживати в квартирі, а коли закінчила школу, по поступила до навчального закладу у м.Львів та на вихідних приїздила додому до бабусі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона та померла ОСОБА_5 були подругами. І вона знає про те, що відносини між померлою та позивачкою були дуже хороші. ОСОБА_5 любила свою онуку. Також зазначила, що ОСОБА_11 з народження проживала у спірній квартирі разом з бабусею та батьками. Стверджувати про те, коли ОСОБА_12 виїхав на заробітки, вона не може, однак знає, що він виїхав у Росію на заробітки та не повернувся. Через деякий час вона взнала, що ОСОБА_12 помер.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що позивачка є її донькою. Остання проживала у своєї бабусі ОСОБА_5 разом з нею та її батьком ОСОБА_6 . У 2009 році ОСОБА_14 було визнано померлим згідно рішення суду. Після цього вона переїхала проживати за іншою адресою. Однак донька продовжувала проживати у бабусі ОСОБА_5 . Після закінчення школи донька навчалася у м.Львів та проживала там в гуртожитку. На вихідні приїжджала до бабусі, допомагала їй по господарству. Проте, при виготовленні паспорта , місце реєстрації доньки було зазначено за її місцем проживання.

Заслухавши пояснення сторін,пояснення свідків,дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 16 серпня 1996 року Представництвом Фонду державного майна України у Великоберезнянському районі Закарпатської області було видано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (копія свідоцтва про право власності на житло( а.с. 8). Копією свідоцтва про народження ОСОБА_15 встановлено, що її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.7). Також у матеріалах справи є копії рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2002 року про визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім з 15 березня 2000 року, та рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2009 року про оголошення померлим ОСОБА_6 (а.с.9,10). З копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 убачається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.11). Також з копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 убачається, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12). 27 жовтня 2018 року у зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила своє прізвище ОСОБА_16 на ОСОБА_17 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.13).

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 1220 ЦК України встановлює,що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належить квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Також судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 . Крім цього, свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 стверджується той факт, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже з цього дня відкрилася спадщина, а позивачка ОСОБА_1 належить до першої черги спадкоємців за законом та на момент смерті проживала у вказаній вище квартирі, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Передбачені ст.1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні.

Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 76-81,258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст.16,319, 321,392,1220,1226 Цивільного кодексу України,суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканкою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлим ОСОБА_6 .

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11 вересня 2020 року.

Головуюча М.С.Лютянська