печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя: Матійчук Г.О.

секретар судового засідання Хабеця О.О.

справа №757/56413/19-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач-1: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (ТдВ СК «Альфа-Гарант»)

відповідач-2: ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

представник позивача: адвокат Семашко Д.М.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з ТдВ СК «Альфа- Гарант» 26 302,77 грн страхового відшкодування, 11 826,86 грн пені; 3 314,64 грн інфляційних втрат, 1 005,27 грн 3% річних; 1 200 грн витрат на проведення експертизи; 768,40 грн судового збору, 2 441,10 грн витрат на правничу допомогу. З ОСОБА_2 просив стягнути 10 000 грн моральної шкоди, 768,40 грн судового збору та 558,90 грн витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначив, що 01.06.2018 року на Дніпровському узвозі в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобілів Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та Lexus д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 .

На момент ДТП автомобіль Toyota Corolla був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТдВ СК «Альфа-Гарант».

Того ж дня він звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

Постановою Печерського районного суду м. Києві від 22.08.2018 року у справі 757/28792/18 ОСОБА_2 визнано винним у вказаній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

З метою визначення вартості матеріального збитку, нанесеного йому, як власнику Chevrolet Lacetti, він звернувся до ФОП ОСОБА_4 , звітом №104/06/18 від 27.06.2018 року якого визначено вартість матеріального збитку, який становить 56 474,92 грн

Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» по картці/рахунку йому 26.06.2018 року страховою компанією перераховано кошти відповідно до страхового акта Т8У/18/1358 в розмірі 15 658,37 грн, а 12.07.2018 року відповідно до страхового акта Т8У/18/1358/1 ще 13 513,78 грн, що загалом становить 29 172,15 грн

10.09.2018 року він повідомив страховика про незгоду із сумою страхового відшкодування.

Відповідно до полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн, розмір франшизи 1 000 грн.

Враховуючи наведене вважає, що відповідачі мають відшкодувати йому майнову та моральну шкоду заподіяну внаслідок ДТП, а також судові витрати.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

29.04.2020 року від відповідача-1 надійшов відзив, в якому останній заперечив позовні вимоги та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність і необґрунтованість.

Зокрема, зазначив, що згідно вимог ст. ст. 22, 29 та 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТдВ СК «Альфа- Гарант» звернулося до суб`єкта оціночної діяльності - ОСОБА_5 з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику Chevrolet Lacetti. Згідно розрахунку № 52-D/41/5, вартість матеріального збитку вказаного ТЗ дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу і становить 36 206,57 грн з урахування ПДВ та 30 172,14 грн без урахуванням ПДВ. Відповідач зауважив, що позивач у заяві про страхове відшкодування погодився зі способом і розміром збитку, розрахованим страховиком. Крім того, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування було зменшено на розмір франшизи. Таким чином, страхове відшкодування становить: 30 172,14 грн (оцінена шкода без ПДВ) - 1 000 грн (франшиза) = 29 172,14 грн. Вказану суму позивач отримав на 42 день.

Вважає, що саме 29 172,14 грн є справедливим розміром страхового відшкодування за полісом АМ/2341576, визначеним у відповідності до вимог закону.

Крім того, відповідач зауважив, що звіт 104/06/18, на який посилається позивач, не може бути належним та допустимим доказом в розумінні п. 17. постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.06.2009 року, і який би міг спростувати розрахунок, складений суб`єктом оціночної діяльності, та на підставі якого ТдВ СК «Альфа-Гарант» здійснило страхове відшкодування.

ТдВ СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування на підставі розрахунку, який виконаний відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ. Розрахунок має детальну калькуляцію розрахунку ремонтних робіт та фотознімки кожного пошкодження.

В свою чергу звіт 104/06/18 не містить детального аналізу ринкових показників щодо пошкоджених деталей. Відповідно до пункту 3.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, для визначення вартості складників КТЗ у разі відсутності цінової інформації дилера виробника КТЗ допускається використання відповідних даних, одержаних шляхом обстеження ринку регіону. Ринок регіону обстежувався за допомогою використання інтернет-ресурсів та друкованих видань. Аналізуючи калькуляцію звіту, можна дійти до висновків, що ціни на замінні запчастини значно завищені.

Додатково зауважили на тому, що відповідно до електронної бази МТСБУ ТЗ позивача відремонтовано, і позивач приховує інформацію про реальну вартість ремонту ТЗ.

Заперечує ТдВ СК «Альфа-Гарант» також вимоги про застосування до нього штрафних санкцій, посилаючись на те, що строки виплати ним не порушувались, а положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до даних правовідносин.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом надати відзив на позов.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 01.06.2018 року сталась ДТП з вини водія ОСОБА_2 , автомобіль якого був застрахований в ТдВ СК «Альфа-Гарант» та пошкоджено автомобіль позивача (а.с.21, 42-44,79).

01.06.2018 року позивач звернувся до страховика з повідомленням про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування (а.с. 42, 43, 68-71).

Страховиком було сплачено страхове відшкодування (за вирахуванням франшизи) в розмірі 29 172,15 грн на рахунок позивача (а.с. 83-84).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору.

Згідно звіту № 104/06/18 від 27.06.2018 року (а.с. 23-40) вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та ВТВ (втрати товарної вартості) автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП складала 56 474,92 грн (а.с. 23).

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно приписів Закону передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятим відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (пункт 2.1 статті 2).

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом не береться до уваги твердження відповідача-1 про те, що звіт 104/06/18, на який посилається позивач, не може спростувати розрахунок № 52-D/41/5 (на підставі якого було здійснено страхове відшкодування) і не може бути належним та допустимим доказом в розумінні п. 17. постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.06.2009 року, оскільки не містить детального аналізу ринкових показників щодо пошкоджених деталей (відповідно до пункту 3.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, для визначення вартості складників КТЗ у разі відсутності цінової інформації дилера виробника КТЗ допускається використання відповідних даних, одержаних шляхом обстеження ринку регіону. Ринок регіону обстежувався за допомогою використання Інтернет-ресурсів та друкованих видань), оскільки із самого звіту вбачається, що він складався сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат №403/18 виданий Фондом державного майна України).

Судом досліджено спірний звіт і встановлено, що при його складанні суб`єктом оціночної діяльності використано: Методику товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, Довідник «Бюлетень Автотоварознавця» випуск №101. Донецький НДІСЕ, ІОЦ СЕУ, Донецьк, червень 2018 року (електронна версія Don REST101); ЦК України; Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 p. № 1440; Міжнародною інформаційною системою Internet; Комп`ютерною програмою «AudaNet», Німеччина (ліцензійний контракт №29974 від 61.04.14); Працяємкістю робіт (послуг) по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілів ВАЗ-2110, 2111,2112 (затверджені Віце-президентом АО «АВТОВАЗ» В.Н. Кучай 2001 року) (а.с.23 зворот).

Критично суд ставиться також до твердження відповідача-1 про факт відновлення автомобіля позивача, оскільки на підтвердження цих тверджень, страховиком не надано належних та допустимих доказів.

При цьому ТдВ СК «Альфа-Гарант» не звертався до суду із клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та не заявляло клопотанням про призначення у справі експертизи.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Отже з відповідача-1 підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування (56 474,92 - 29 172,15). При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що при здійсненні розрахунку, позивач не врахував, що сума франшизи вже була вирахувана страховиком із страхової суми. Однак суд діє в межах цивільного процесуального законодавства і відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України не може виходити за межі позовних вимог. Отже до стягнення підлягає заявлена позивачем сума - 26 302,77 грн.

Також з відповідача-1 на користь позивача підлягають стягненню:

-11 826,86 грн - пеня

-3 314,64 інфляційні втрати

-1 200 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження

-768,40 грн судових витрат

-2 441,10 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі

Згідно положень п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до положень ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок пені та інфляційних втрат, зроблений позивачем і вважає його вірним. Відповідачем-1 цей розрахунок не спростований і свій не надано.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження є обґрунтованими.

Разом з тим, у задоволені вимог про стягнення 3% річних слід відмовити, враховуючи п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, де зазначено, що положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача-2 на користь позивача моральної шкоди в сумі 10 000 грн, то слід зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Позивачем не доведено, що йому в результаті ДТП спричинена моральна шкода, крім того в обґрунтування цієї вимоги ним не надано належних доказів, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, враховуючи, що суд відмовляє у задоволені позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, не підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 й судового збору (768,40 грн) та витрат на правничу допомогу (558,90 грн).

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що 25.10.2018 року між позивачем та адвокатом Семашко Д.М. укладено договір про надання правової допомоги №б/н. Відповідно до п. 4.1. якого вартість послуг адвоката становить 3 000 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру №198 від 25.10.2018 року позивачем сплачено вказану суму адвокатові (а.с. 18). Актом виконаних робіт за договором від 25.10.2018 року про надання правової допомоги сторони підтвердили виконання/отримання послуг за вказаним договором (а.с. 19). Відповідно витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача-1 пропорційно до заявлених до останнього вимог.

Крім того з відповідача-1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 386, 979, 988, 989, 991, 992, 1166 ,1167, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 76-81, 258, 258, 265, 268, 352 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 26 302,77 грн страхового відшкодування; 11 826,86 грн - пені; 3 314,64 інфляційних втрат; 1 200 грн витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та 2 441,10 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 768,40 грн судових витрат.

В решті позову відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», , адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.О.Матійчук