ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» вересня 2020 року

м. Харків

справа № 638/11080/19-ц

провадження № 22ц/818/2134/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року в складі судді Рибальченко Л.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Позовна заява мотивована тим, що з 03 травня 2003 року він з ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначив, що з 31 серпня 2010 року їхній син був зарахований до першого класу Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Гімназія Очаг» на платній основі, де навчався до 9 класу включно.

Вказав, що з травня 2018 року між ним та відповідачкою шлюбні відносини припинилися і їхній син перебуває на його утриманні.

26 червня 2018 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхнього сина в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Посилався на те, що з вересня 2018 року по червень 2019 року ним проведено оплату в гімназії в розмірі 26 000,00 грн. Однак, відповідачка жодного разу не брала участі у витратах на сина.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь додаткові витрати на неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 13 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому посилався фактично на доводи та вимоги позову.

08 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначила, що вона не має матеріальної можливості сплачувати за навчання сина в приватній гімназії, про що неодноразово повідомлялось позивачу. Вона має низький рівень доходів. Так, у жовтні 2019 року вона отримала 5062,22 грн без вирахування податків та зборів. З цих отриманих грошових коштів вона сплачує аліменти, винаймає житло. Зазначила, що такі стосунки між нею та позивачем склалися після того, як вона звернулася з позовом про поділ майна подружжя. До цього часу позивач з власної ініціативи сплачував за навчання.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року в складі колегії суддів Бровченка І.О., Кругової С.С., Маміної О.В. відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 березня 2020 року в складі колегії суддів Бровченка І.О., Кругової С.С., Маміної О.В. справу призначено до розглядув порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

08 липня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 638/11080/19-ц (22ц/818/2134/20).

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що понесені позивачем витрати на навчання у шкільному навчальному закладі не можна віднести до додаткових витрат у розумінні статті 185 СК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 03 травня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4,5).

26 червня 2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду 03 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

З копії особової справи № Т/18 Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Гімназія Очаг» Харківської області вбачається, що ОСОБА_3 31 серпня 2010 року зараховано до 1-А класу. 18 червня 2019 року він вибув з Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Гімназія Очаг» Харківської області у зв`язку із зміною місця навчання до коледжу ХЕПУ. У 2014-2015 роках ОСОБА_3 відвідував секцію футболу (Металіст). У 2018-2019 роках брав участь в різних шкільних змаганнях, зокрема, з футболу (а.с.13-18).

Як вбачається з довідки Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Гімназія Очаг» Харківської області № 174 від 05 червня 2019 року за період навчання ОСОБА_3 з вересня 2018 року по червень 2019 року ним була проведена оплата за навчання у розмірі 26 000,00 грн (а.с.22).

З довідки № 0000-000015 від 18 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 працює в ТОВ Фірма «Співдружність» з 26 січня 2009 року на посаді бухгалтера. Її дохід за період з 01 серпня 2018 року по 31 жовтня 2019 року склав 53 547,86 грн (а.с.45).

Як вбачається з довідки про доходи, яка видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , за період з травня 2018 року по березень 2019 року ОСОБА_2 нараховано 13 407,31 грн (а.с.46).

Із довідки про доходи, яка видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 вбачається, що за період з травня 2018 року по березень 2019 року ОСОБА_2 нараховано 9769,77 грн (а.с.48).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, а також у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № № 520/12681/17 (провадження № № 61-14849св19), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № № 61-1460св18).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Встановивши, що оплата за навчання в Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Гімназія Очаг» Харківської області не може вважатися додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що саме по собі навчання дитини у шкільному навчальному закладі не може безумовно свідчити, що витрати, пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами.

Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № № 61-1460св18).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 14 вересня 2020 року.