Єдиний унікальний номер 741/1125/19
Провадження № 2/741/144/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 03 лютого 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Марус А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вони (позивачі), ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_1 , але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину. Вони (позивачі) зверталися до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку, але отримали відмову.

У судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

У судове засідання представник Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги та просить розгляд справи проводити без їх участі.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується довідками Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 197 та № 196 від 20 травня 2019 року (а.с. 19-20).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належало по 1/5 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

З матеріалів справи (а.с. 18) вбачається, що 20 січня 1997 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_1 .

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , 17 грудня 2002 року Носівською районною державною нотаріальною конторою за її заявою була заведена спадкова справа № 709/2002 до майна померлої ОСОБА_4 , що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 693/02-31 від 17 травня 2019 року (а.с. 24).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 належну їй 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_5 заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується повідомленнями приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу № 12/01-16 від 20 січня 2020 року (а.с. 45) та Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 249/01-17 від 23 січня 2020 року (а.с. 46).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , а тому в силу ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті ОСОБА_5 проживав в АДРЕСА_1 . Разом із ним проживали мати ОСОБА_1 та брати ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 195 від 20 травня 2019 року (а.с. 22).

Таким чином, ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , успадкувала належну йому 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини вищезазначеного житлового будинку, які належали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 693/02-31 від 17 травня 2019 року (а.с. 24) та листом приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. № 468/01-16 від 9 липня 2019 року (а.с. 29).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до приватного нотаріуса Чуєнко Л.А., який згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, по 1/5 частині вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у зв`язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 469/01-16 від 9 липня 2019 року (а.с. 28).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 25-27).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на:

- 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 75,8 кв. м., житловою площею 26,3 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору;

- 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 75,8 кв. м., житловою площею 26,3 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 75,8 кв. м., житловою площею 26,3 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 75,8 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 75,8 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв