Справа № 274/4783/19
Провадження № 2/0274/433/20
Рішення

Іменем України

25.02.2020 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., сторін, представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, -

В с т а н о в и в :

В серпні 2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, відповідно до кого просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь, на її утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно і до досягнення нею 23 років, або закінчення навчання.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є дочкою відповідача - ОСОБА_3 , народилася вона ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.07.2018 року шлюб між її батьками було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилось 18 років, проте у зв"язку з тим, що вона є студенткою КЗ Бердичівського педагогічного коледжу, навчається на денній формі навчання, на контрактній основі, не має можливості влаштуватися на роботу та забезпечити собі належний рівень життя самостійно. Добровільно відповідач не бажає надавати їй матеріальну допомогу, хоча офіційно працевлаштований, аліментів нікому не сплачує. Зазначає, що на даний час вона повністю перебуває на утриманні матері - ОСОБА_4 . В з"язку з тим, що вона навчається на контрактній основі в період з 01.09.2016 року по 26.04.2019 року за навчання здійснено оплату в сумі 23150,00 грн. за кошти що були надані її матір"ю. Вказала, що окрім сплати коштів на її навчання, мати надає також кошти їй на харчування, одяг та інші засоби необхідні для повноцінного життя їй та її неповнолітньої сестри, 2011 р.н.

21.01.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він частково визнав позовні вимоги, а саме згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів його доходу до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року. Своє заперечення обґрунтовує тим, що він також сплачує аліменти на утримання сестри позивачки, його дочки ОСОБА_5 , 2011 р.н. в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що позивачці достеменно відомо. Крім того, вказує на те, що з 2016 року він також сплачував кошти за навчання позивачки, оскільки на той час ще перебував у шлюбі з її матір"ю ( а.с. 33-36).

24.02.2020 року ОСОБА_2 подано заяву про зменшення позовних вимог , відповідно до якої вона просить суд стягнути з ОСОБА_3 , 1977 р.н. аліменти на її користь, на її утримання, в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно і до досягнення нею 23 років або закінчення навчання.

В судовому засідання позивачка підтримала заяву з підстав зазначених в ній. Додатково пояснила, що з вересня 2019 року вона працює офіційно в ЗДО № 11 на посаді вихователя, отримує заробітну в розмірі близько 3000,00 грн., з врахуваннями податків 4200 грн., однак даних коштів їй не вистачає, тому що потрібно оплатити залишок коштів за навчання та відповідач протягом двох останніх років їй матеріально не допомагав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, з тих підстав, що позивачка через місяць після подачі позовної заяви до суду, працевлаштувалася, однак суду такі відомості не повідомила, має можливість самостійно себе утримувати.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено,що ОСОБА_2 , дійсно навчається в КЗ " Бердичівський педагогічний коледж" Житомирської обласної ради на контрактній основі та в період з 09.01.2016 року по 26.04.2019 року здійснила оплату за навчання в сумі 23150,00 грн. ( а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ( а.с.7).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження позивачки її батьком є ОСОБА_3 ( а.с. 8).

Відповідно до довідки, виданої МКВЖРЕП № 7 ОСОБА_4 , 1982 р.н. проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом із нею проживають та зареєстровані ОСОБА_8 , 2001 р.н., ОСОБА_6 , 2011 р.н. ( а.с.9).

Згідно довідки, виданої КЗ " Бердичівський педагогічний коледж" Житомирської обласної ради, ОСОБА_2 дійсно навчається на 3 курсі коледжу, за денною формою навчання ( контракт) з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року ( а.с.10).

Відповідно до копії рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.07.2018 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , змінено прізвище позивачки з " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_10 ". Рішення суду набрало законної сили 18.08.2018 року ( а.с.11-12).

Як вбачається з копії судового наказу виданого суддею Бердичівського мськрайонного суду Житомирської області від 01.10.2019 року, стягнуто з боржника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь стягувача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с.38).

Відповідно до інформації, наданої завідувачкою ЗДО № 11 " Барвінок" м. Бердичева Житомирської області, від 31.01.2019 року № 01-01, ОСОБА_2 працює в ЗДО № 11 на посаді вихователя з 09.09.2019 року по даний час.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою- третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст.ст. 180,183,185,193,199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов» язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі ( ст. ст. 180,183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо ) ( ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участь в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах ( ст. 193 ); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги , а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу ( ст. 198 ). Частиною 1 ст. 199 СК України, передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, крім родинного зв`язку батьків і дітей, продовження повнолітніми навчання, потреби повнолітніх дітей у зв`язку із продовженням навчання в матеріальній допомозі, необхідно перевіряти і здатність батьків таку допомогу надавати. При відсутності хоча б одного із наведених фактів, аліментне зобов`язання, пов`язане із утриманням батьками своїх повнолітніх дітей , які продовжують навчання, не виникає.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ст. 200 СК України).

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина , які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття ( незалежно від форми навчання) , виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі ; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських приладів, плати за навчання, тощо.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка працює офіційно, отримує заробітну плату близько 3000,00 грн., отже має можливість самостійно себе утримувати. Доказів про те, що кошти за навчання сплачувалися лише її маті"ю суду не надано, також не надано доказів про загальну вартість навчання, залишок коштів, які необхідно сплатити до 30.06.2020 року.

Суд також звертає увагу, що однією із підстав обґрунтування позовних вимог в необхідності стягнення аліментів на навчання, позивачка в судовому засіданні вказала, що позивач з нею не спілкується протягом двох останніх років, однак це не є підставою для стягнення аліментів на час навчання.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав наведених вище.

Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81, 258-261, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 198-200 СК України , суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 02 березня 2020 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко