"15" вересня 2020 р.
Справа № 642/4700/20
Провадження № 2-о/642/190/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді - Грінчук О.П.,

За участі секретаря: - Канаєвої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Кузьміна Євгена Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Холодногірський районний у м.Харкові Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Харкова, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території,

встановив:

Адвокат Кузьмін Є.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту народження дитини в порядку ст. 317 ЦПК України, вказуючи що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , не перебуваючи у шлюбі, у м. Луганськ, народила доньку ОСОБА_3 . Батьком дитини є ОСОБА_2 , який визнає батьківство, про що видано свідоцтво про визнання батьківства, Отримати свідоцтво народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Документи про факт народження, видані на такій території, не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», адже м. Луганськ є тимчасово окупованою територією, а тому будь-які акти видані його органами є недійсними і не створюють правових наслідків. Тому заявник просить суд встановити факт народження дитини в порядку ст. 317 ЦПК України в судовому порядку.

Ухвалою суду від 15.09.2020 заяву прийнято до розгляду та відкрито в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник та її представник, адвокат Кузьмін Є.В. не з`явилися, надавши суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , а також представник зацікавленої особи ВДРАЦСу не з`явилися, про слухання справ були повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.7 ч.1ст.315 ЦПК України, суд вправі встановити факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Підставою для встановлення факту народження є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про народження громадянина в певний час і за певних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 , перебуваючи у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ народила дитину жіночої статі, батьком якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підтвердження вищезазначених обставин, на тимчасово окупованій території, Жовтневим Відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було видане свідоцтво серія НОМЕР_1 від 21.09.2019 про народження дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також 21.09. Жовтневим Відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було видане свідоцтво серія НОМЕР_2 від 21.09.2019 про встановлення батьківства ОСОБА_2 , яким встановлено той факт, що останній є батьком ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ в гр. ОСОБА_1 , з присвоєнням дитині прізвища « ОСОБА_5 ».

Згідно листа керівника Холодногірського районного у місті Харкові Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Харкова Єлізарової Т.І. за вих.№808/22.6-09 від 11.09.2020 заявнику відмовлено у державній реєстрації народження дитини та видачі відповідного свідоцтва про народження, адже документи, що підтверджують факт народження дитини, видані органами, що не створюють правових наслідків на території України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Проте, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

З огляду на наведене, суд приймає до уваги свідоцтво про народження дитини від 21.09.2019 серії НОМЕР_1 , видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила доньку, ОСОБА_3 , та визнає вказану в цих документах інформацію в даному випадку достатніми доказами на підтвердження факту народження дитини.

Встановлення факту народження дитини необхідне для отримання свідоцтва про народження встановленого зразка.

Суд також приймає до уваги свідоцтво про встановлення батьківства від 21.09.2019 серії НОМЕР_2 , видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідно до якого батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнає вказану в цих документах інформацію в даному випадку достатніми доказами на підтвердження факту батьківства.

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.4, 5, 89, 264, 265, 268, 315-319, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву адвоката Кузьміна Євгена Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Холодногірський районний у м.Харкові Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Харкова, ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, яка народилася у м. Луганськ, Луганської області, Україна, матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батьком якої є громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; батьки у шлюбі не перебувають; запис про батька дитини - на підставі положень ст.126 Сімейного Кодексу України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий: