Номер провадження 2/521/3782/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйок І.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

10.09.2020 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 4 000 гривень, витрати на професійну допомогу у розмірі 5 000 гривень та три відсотки річних від простроченої суми за період з 24.08.2020 року по 09.09.2020 року у сумі 5 гривень 57 копійок.

В позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за допомогою інтернет-сервісу, розміщеного на сайті booking.com, забронював номер № НОМЕР_1 у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на період з 10.08.2020 р. по 24.08.2020 р. 04 лютого 2020 року позивач, передавши кошти через свого друга, який мешкає у м. Одесі, сплатив передплату за бронювання номерів №2630 та №2631 у сумі 4 000 гривень. 10 липня 2020 року позивач звернувся до представників готелю за допомогою мобільного мессенджера, з метою сповістити про те, що з об`єктивних причин, не має можливості прибути до готелю, а тому просить повернути йому сплачені кошти за бронювання номерів.У відповідь представник готелю повідомив позивача про те, що не має наміру повертати сплачені кошти, а згодом взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки та повідомлення.

У зв`язку з неповерненням позивачу грошових коштів у розмірі 4 000 гривень, останній вважає, що вони є безпідставно набутими відповідачем, а тому підлягають поверненню, але оскільки відповідач відмовляється їх повертати, то позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

Позивач вказує, що правовідносини, яки склалися між сторонами регулюються зокрема Законом України «Про захист прав споживачів», що надає підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Однак, з позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач не підлягає звільненню від сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно пунктів 3, 4, 17 і 18 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», виконавець суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; виробник суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продавець суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Отже, правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачами не витікають з положень Закону України «Про захист прав споживачів», між позивачем і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не існує договірних відносин, на яких поширюється дія Закону. Тому позивач не є споживачем в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», між ним та відповідачкою не укладеного будь-якого договору.

Фактично вказані вимоги направлені на повернення безпідставно отриманого майна, що не надає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст.22 Закону.

Таким чином, позивач є суб`єктом справляння судового збору у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

Зважаючи на викладене, та приймаючи до уваги той факт, що позовні вимоги позивача містять вимогу майнового характеру, суд визначає суму судового збору у розмірі 840,80 грн.

Таким чином, подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 177-178, 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів - залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення недоліків позовної заяви строк - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вищевказаних вимог у встановлений судом строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: