Провадження № 2/234/484/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Нейло І.М., секретар судового засідання Ридош Г.Ю., за участю предстпавника позивача Филипенок К.Ф. , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у м. Краматорську Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву у цивільній справі №234/16894/19

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»

49094, м. Дніпро, вул. Н.Перемоги, буд.50

до

ОСОБА_2

АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.06.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 14500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, оскільки підписав анкету-заяву, таким чином між ним і банком укладено договір. Позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом та сплачувати відсотки за користування кредитом але у порушення умов договору, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 31.08.2019 року виникла заборгованість в сумі 206701, 36 грн, з яких заборгованість за кредитом - 12917, 77 коп, заборгованість по процентам за користування кредитом - 193683, 59 грн, заборгованість за пенею та комісією - 100 грн. Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 206701, 36 грн., а також судові витрати у розмірі 1921 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував факт укладання кредитного договору від 05.06.2006 року та зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» весь час дії кредитного договору самостійно утримував заборгованість з його пенсії. Просив в позовних вимогах відмовити у зв`язку з тим, що заборгованість виникла не з його вини оскільки в 2014 році виплата пенсії припинялась крім того вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» порушив строк звернення до суду.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2006 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", укладено кредитний договір з ОСОБА_2 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 14500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Як свідчить зміст заяви ОСОБА_2 на отримання кредиту, у заяві позичальника від 05.06.2006 процентна ставка зазначена у розмірі 36% річних з розрахунку 360 днів на рік.

До кредитного договору банк додав Умови та Правила надання банківських послуг.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, за вказаним кредитним договором, станом на 31.08.2019 року, виникла заборгованість у розмірі 206701, 36 грн. з яких, заборгованість за кредитом - 12917, 77 коп, заборгованість по процентам за користування кредитом - 193683, 59 грн, заборгованість за пенею та комісією - 100 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Встановлено, що банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як свідчить зміст заяви на отримання кредиту, у заяві позичальника від 05.06.2006 зазначена, процентна ставка у розмірі 36 % на рік та з якої вбачається, що ОСОБА_2 погодився з зазначеними умовами про оплату процентів за користування кредитними коштами

Як свідчать матеріали справи, розрахунок заборгованості за кредитом проведено банком з урахуванням підвищеної процентної ставки з 01 квітня 2015 року.

Між тим, для застосування підвищеної процентної стави банк повинен письмово повідомити боржника та отримати його згоду на такі умови договору .

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Встановлено, що Умови та правила надання банківських послуг, які додані позивачем до позову, відповідач не підписував, а отже не давав згоди на підвищення процентної ставки у разі порушення зобов`язань. Крім того, позивач не надав належних, достатніх та достовірних доказів того, що про підвищення процентної ставки боржник був повідомлений, що між сторонами було досягнуто узгодження щодо підвищення процентних ставок.

При цьому, наведені висновки суду ґрунтуються на позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25 вересня 2019 року справа № 275/610/16-ц провадження № 61-18822 св 18. Відповідна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

Таким чином, з урахуванням норм права та встановлених обставин, заборгованість ОСОБА_3 за кредитом та за відсотками по кредитному договору без номера від 05.06.2006 року розраховується наступним чином:

- заборгованість за кредитом 12917 грн.

- станом на 01 квітня 2015 року заборгованість по процентам 2266, 72 грн.

- дні прострочення 1590 (з 01 квітня 2015 року до 31 серпня 2019 року)

- відсоткова ставка в день - 0,1% (36:360)

- заборгованість по відсоткам (з 01.04.2015 р. до 31.08. 2019 р.) складає 20538, 03 грн. (12917 грн. х 0,1% х 1590 днів).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, який був наданий АТ КБ "ПРИВАТБАНК", заборгованість за користування кредитом у ОСОБА_2 виникла з 01.04.2015 року і саме з цієї дати позивачем було застосовано підвищену процентну ставку. За спірний період з 01.04.2015 по 31.08.2019 відповідачем було сплачено кошти в розмірі 56832, 45 грн., що більше ніж сума кредиту та відсотки разом, тому у відповідача відсутня заборгованість як по сумі кредиту так і по відсоткам.

На підставі викладеного відсутні підстави у задоволенні позовних вимог щодо заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом.

Як вбачається з довідки наданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 27.01.2020, строк дії останньої кредитної картки № НОМЕР_1 , яка була видана відповідачу сплив 31.06.2017 року ( а.с. 38).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15, відповідно до якого банк мав право на стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. Велика Палата зазначила, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням зазначеного правового висновку суд вважає, що позивач не мав права на стягнення процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування (поза межами строку дії платіжної картки). При цьому суд виходить з того, що строк кредитування у цій справі сплинув 31.06.2017 року, тому позивач не має права на одержання процентів за користування кредитними коштами за період з 01.07.2017 року по 31.08.2019 року.

Що стосується позовних вимог про стягнення комісії, пені та штрафів, суд першої інстанції зазначив, що вони є необґрунтованими. Судом не встановлено умов кредитного договору щодо нарахування банком комісії, а також щодо розміру неустойки. Крім того, при нарахуванні відповідачу пені та штрафів позивачем не враховані положення Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року № 1669-VII, згідно якого на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Зареєстрованим місцем проживання відповідача є м. Краматорськ Донецької області, яке відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р та від 02.12.2015 року №1275-р входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що вимоги стягнення пені та комісії, є необґрунтованими. А отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про залишення позовних вимог позивача без задоволення, підстави для відшкодування позивачу судових витрат, відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 279, 280-282, 289 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення 07 лютого 2020 року.

Позивач: акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , НОМЕР_2 № НОМЕР_3

Суддя Краматорського

міського суду І.М. Нейло