УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

02 березня 2020 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільних боргів подружжя,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2020 року на адресу Соснівського районного суду м. Черкаси з Придніпровського районного суду м. Черкаси, на підставі листа за №1.7/14/2020 від 21 січня 2020 року, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільних боргів подружжя, в якій позивач просить визнати відповідача співпозичальником за договором позики від 08 листопада 2019 року, покласти на неї солідарні зобов`язання разом з позичальником, яким є позивач, за погашення позики, а також солідарну відповідальність у разі несвоєчасного виконання зобов`язань з повернення позики.
22 січня 2020 року після визначення системою автоматизованого розподілу справ головуючого судді у вказаній справі та передачі її судді, направлено запит до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради для з`ясування місця реєстрації відповідача.
Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята 28 серпня 2017 року з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2020 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху в зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.175 та ст.177 ЦПК України, позивачу надано п`ятиденний термін для усунення недоліків позовної заяви, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення заяви без руху.
У вказаній ухвалі зазначено: «відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Позивач зазначає, що під час спільного проживання з відповідачем, позивачем, згідно договору позики від 08 листопада 2019 року, було взято грошові кошти в позику у ОСОБА_3 у сумі 75000 доларів США на забезпечення сімейного життя, ведення господарства та бізнесу.
24 липня 2018 року Соснівським районним судом м. Черкаси було розглянуто справу №712/1106/18 за позовом ОСОБА_3 про стягнення боргу з ОСОБА_1 за договором позики від 08 листопада 2000 року; позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 60000 доларів США, що на день ухвалення рішення становило 1578000 гривень.
Вважає, що вказана заборгованість набута під час спільного проживання з відповідачем і підлягає солідарному поділу між ним та відповідачем.
Отже, позивачем ОСОБА_1 на вирішення суду поставлено вимогу майнового характеру.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається - у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення здійснюється у безспірному (безакцептному) порядку.
Однак, в порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 не містить ціни позову.
Крім того, згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року встановлений в розмірі 2027 гривень.
Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Однак, до позовної заяви ОСОБА_1 не додано доказів сплати ним судового збору за подання до суду даної позовної заяви у розмірі, передбаченому вищевказаними нормами Закону України «Про судовий збір», або документу, що підтверджують підстави його звільнення від сплати судового збору відповідно до закону».
11 лютого 2020 року зазначена ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси направлена поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу позивача, яка зазначена останнім у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2 .
Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, вищевказану ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси позивач ОСОБА_1 отримав особисто 17 лютого 2020 року.
Відповідно до ст.123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.
Згідно ч.3 ст.124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Таким чином, останнім днем п`ятиденного терміну усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 10 лютого 2020 року, є 22 лютого 2020 року (день тижня субота), а враховуючи, що закінчення строку усунення недоліків позовної заяви для позивача припадає на вихідний день, останнім днем строку є 24 лютого 2020 року.
Так, на адресу Соснівського районного суду м. Черкаси 24 лютого 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, відповідно до якої, на виконання ухвали суду надано оригінал квитанції про сплату судового збору на суму 7890 гривень.
Згідно квитанції №0.0..1 від 24 лютого 2020 року ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 7890 гривень.
Однак, жодних доказів, на підставі яких позивач ОСОБА_1 прийшов до висновку, що ним за подання позову до суду з вимогою до ОСОБА_2 про поділ спільних боргів, має бути сплачений судовий збір саме у сумі 7890 гривень, до позовної заяви та заяви про усунення недоліків, не надано, оскільки в позовній заяві йдеться саме про солідарну відповідальність позивача з відповідачем за договором позики.
При цьому, ухвала суду про залишення позовної заяви без руху, в частині визнання позивачем та зазначення ціни позову, позивачем ОСОБА_1 не виконана, що позбавляє суд об`єктивної можливості встановити повноту сплати ним судового збору.
Будь-яких інших доказів виконання позивачем вищевказаної ухвали про залишення позовної заяви без руху, матеріали справи не містять.
Таким чином, у встановлений судом п`ятиденний строк позивач ОСОБА_1 недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 10 лютого 2020 року, не усунув.
Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.
Згідно ч.5 ст.185 ЦПК України, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом п`ятиденний строк, позовну заяву з доданими до неї матеріалами необхідно повернути останньому.
Відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 8, 9, 24, 55, 57, 68, 129 Конституції України, ст.ст.6, 10, 123, 124, 185, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільних боргів подружжя - вважати не поданою і повернути позивачу.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Борєйко