ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/454/19
провадження № 4-с/753/22/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі РАСУЛОВІЙ А.А.

за участю

скаржник не з`явився;

державний виконавець не з`явилась;

заінтересована особа не з`явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашової Катерини Вікторівни, за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - скаржник, ОСОБА_1 ) звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашової Катерини Вікторівни (далі - державний виконавець, Курашова К.В. ).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на виконанні в Обухівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження №56799245 з примусового виконання виконавчого листа №753/19988/17 від 11.07.2018, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошові сумі у розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з 30.10.2017 року до досягнення дітьми повноліття. Постановою державного виконавця від 21.12.2018 року про накладення штрафу по аліментам, боржника оштрафовано на 7 838,70 грн. на підставі ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на те, що зазначена постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, скаржник просить визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов`язати його скасувати постанову про накладення штрафу.

Скаржник в засідання не з`явився, однак його представник подав заяву про розгляд скарги у відсутність скаржника та його представника.

Представник державної виконавчої служби в засідання не з`явився, направивши при цьому належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження, які були долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що стягувач та державний виконавець у судове засідання не з`явилися, суд ухвалив на підставі стст. 223, 450 ЦПК України розглянути справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Як вбачається з матеріалів скарги скаржник отримав оскаржувану постанову 29.12.2018, тому суд дійшов висновку про звернення скаржника до суду у визначений процесуальним законодавством строк.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошові сумі у розмірі 16 000 грн., щомісячно, починаючи з 30.10.2017 року до досягнення дітьми повноліття.

18.07.2018 року державним виконавцем Курашовою К.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 11.07.2018 року, виданим на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошові сумі у розмірі 16 000 грн., щомісячно, починаючи з 30.10.2017 року до досягнення дітьми повноліття.

У подальшому, 28.11.2018 року постановою Київського апеляційного суду рішення Дарницького районного суду м. Києва в частині визначення розміру аліментів змінено, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошові сумі у розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з 30.10.2017 року до досягнення дітьми повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили 28.11.2018 року.

21.12.2018 року державним виконавцем Курашовою К.В. складено довідку-розрахунок, за якою загальна сума заборгованості станом на 01.12.2018 року за період з 30.10.2017 року по 01.12.2018 року складає 39 193,54 грн. Зазначена довідка розрахунок у день її складення була направлена сторонам виконавчого провадження, підтвердженням чого слугує наявний в матеріалах виконавчого провадження супровідний лист від 21.12.2018 року за №24991/10.

Окрім того, з матеріалів виконавчого провадження також вбачається, що боржником довідка-розрахунок від 21.12.2018 року отримана тільки 28.12.2018 року, підтвердженням чого слугує його підпис на зазначеній довідці-розрахунку.

При цьому, 21.12.2018 року державний виконавець у відповідності до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі довідки-розрахунку від 21.12.2018 року постановою про накладення штрафу по аліментам накладено на боржника - ОСОБА_1 штраф на користь стягувача у розмірі 20% від суми боргу, що становить 7 838,70 грн.

За змістом пункту 5 частини 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат за проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Відповідно до ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державного виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця чи посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання інших органів( посадових осіб) у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в прядку передбаченому законом.

Частиною 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Вказаною нормою доповнено Закон України «Про виконавче провадження» на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» № 2475 -У111 від 03.07.2018, норма набрала чинності 28.08.2018 року.

Штраф - це один з видів забезпечення виконання зобов`язання (стст. 546, 549 ЦК України) який має допоміжний стосовно основного зобов`язання характер.

Суми штрафів передбачених цією статтею стягуються з боржника і перераховуються стягувачу - фізичній особі, тобто між сторонами починає існувати приватно - правовий спір.

Відтак, штраф за наявність заборгованості по сплаті аліментів має цивільно - правову природу. Отже, спір щодо правомірності вжиття заходів цивільно - правої відповідальності є приватно - правовим, тому цей спір підлягає вирішенню в межах цивільної юрисдикції.

Водночас, слід зазначити, що згідно з довідкою-розрахунком заборгованості боржника зі сплати аліментів, її розмір станом на 01.12.2018 року становить 39 193,54 грн., також до розрахунку заборгованості державним виконавцем включений період, починаючи з жовтня 2017 року по листопад 2018 року .

Статтею 58 Конституції України, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За змістом чч. 1, 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Зважаючи на встановлене ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України правило, застосувати цей закон до заборгованості боржника з метою накладення штрафу, передбаченого новою ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець міг лише з 28.08.2018 року.

Проте, судом встановлено, що в довідці-розрахунку, на підставі якої державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу включений період заборгованості, що виник до дати набрання чинності законом № 2475-VIII.

Державним виконавцем не надано суду доказів того, що сукупний розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів, який перевищує суму відповідних платежів за один рік, виник вже після дати набрання чинності ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, суд погоджується з доводами боржника про неправомірність дій та рішення державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу як такої, що суперечить вимогам закону, тому вимоги скарги підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись стст. 13, 81, 352, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашової Катерини Вікторівни, за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашової Катерини Вікторівни неправомірними.

Зобов`язати старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашову Катерину Вікторівну скасувати постанову про накладення штрафу по аліментам від 21.12.2018 року, якою накладено на боржника - ОСОБА_1 штраф на користь стягувача у розмірі 20% від суми боргу, що становить 7 838,70 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.