НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6750/18
№ 2/183/1142/19
28 лютого 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської районної державної адміністрації, третя особа Знаменівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну частку (пай),-
30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської районної державної адміністрації, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,4 умовних кадастрових гектари, із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Новомосковського району Дніпропетровської області.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на отримання земельної частки (паю) розміром 4,4 умовних кадастрових гектари, із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.34-36).

Не погодившись із вказаним рішенням суду прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року справу повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення, оскільки під час ухвалення рішення судом першої інстанції не вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.63).

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до п.1,3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону.

Так, частинами 1,2 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., за одну вимогу майнового характеру (а.с.1).

В свою чергу, до початку розгляду справи по суті, представник відповідача Новомосковської районної державної адміністрації у заяві від 26.11.2018 року позов визнав (а.с.24).

Частиною першою ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, в силу вимог вказаної норми закону, зважаючи на визнання відповідачем позову до початку судового розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн., а решту, - віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 270, ст. 141, ч.1 ст.142 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з державного бюджету 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп., що становить 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з моменту проголошення цього рішення.

Суддя О.В. Сорока.