ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/633/20 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Дмитренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань в смт Золочів Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2020, та 15.09.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та уточнена позовна заява ОСОБА_1 в якій вона просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 19 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду. У шлюбі в них народився син- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син зареєстрований та проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 21.04.2017 року по справі №622/10/17 з відповідач на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки із усіх видів його заробітку, доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі цього рішення судом 05.05.2017 року було видано виконавчий лист. 26.06.2017 виконавчою службою відкрито виконавче провадження з виконання вказаного листа, та розпочато стягнення з відповідача аліментів. В період з квітня 2019 року по травень 2020 відповідач аліменти взагалі не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 27341,50 грн. Крім цього утворилася пеня за несплату аліментів за вказаний період, згідно наданого розрахунку позивачем розмір пені складає 54417,35 грн. З урахування положень ч.1 ст. 196 СК України позивачка має право на стягнення з відповідача пені в розмірі не більше розміру заборгованості, а саме 27341,50 грн., однак позивач зазначає, що у зв`язку зі зміною матеріального становища відповідача вона не наполягає на стягненні із останнього пені в 100% розмірі заборгованості, просить стягнути лише 19 000,00 грн.

В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача адвоката Смаль В.В. надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Справу просив розглядати за його відсутності та відсутності його довірительниці.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву в якій не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог, справу просив розглядати за його відсутності.

У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм докази.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в родині ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син- ОСОБА_4 , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 02.06.2016 (а.с.6).

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 21.04.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Крім іншого, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20-23).

05 травня 2017 Золочівським районним судом Харківської області ОСОБА_1 видано виконавчий лист за яким з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

26 червня 2017 року постановою головного державного виконавця Золочівського відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області Стадніченко Т.О. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №622/10/17 виданим 05.05.2017 (а.с.9).

Згідно довідки №34038 від 11.06.2020 АСВП 54203678 Головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Стадніченко Т.О., розмір заборгованості по аліментах ОСОБА_2 станом на 31.05.2020 становить 27341,50 грн. (а.с.10).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не надано.

Тому суд вважає, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача і вона повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

Хp= (A1*1 % *Q1)+ (A2*1 % *Q2)+………. (An*1 % *Qn), де:

Хp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Згідно ч. 1 ст. 196 ЦПК України, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Позивачем надано свій розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, з яким суд погоджується, так як він узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №14-37цс18.

Отже, загальна сума неустойки (пені) за порушення ОСОБА_2 аліментних зобов`язань становить 54417,53 грн.

Разом з тим, суд не може виходити за межі позовних вимог ОСОБА_1 , а тому стягненню з відповідача підлягає неустойка (пеня) в розмірі 19000,00 грн.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин, які слугували б поважною причиною невиконання покладених на нього зобов`язань за судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Виходячи з викладеного, аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, встановивши правовідносини, які випливають із з`ясованих обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у розмірі 19000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51, 129 Конституції України, ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 274, 275, 280-284, 288, 289 ЦПК України, ст. 180, 196 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 19000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 16.09.2020.

Суддя О. В.Чернова