25.02.2020 227/5040/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Левченка А.М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Коверченкової М.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Добропілля цивільну справу №227/5040/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ

29 листопада 2019 року, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є опікуном над малолітньою ОСОБА_3 . Дитина проживає разом із нею, навчається в другому класі ЗОШ І-ІІІ ст.№14. ОСОБА_2 є рідним батьком її онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14.09.2018 р. за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області відповідач позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_3 . Також позбавлена батьківських прав і мати дитини ОСОБА_4 , яка на даний час перебуває в місцях позбавлення волі. Відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі. Жодної допомоги на утримання дитини не надає.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в режимі відеоконференції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, не працевлаштований, доходу не отримує, а тому сплачувати аліменти не має змоги. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.06.2012 року, вказано ОСОБА_2 . (а.с.4).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2018 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , позбавлено батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.6-8).

Відповідно до Рішенням виконкому Добропільської міської ради від 13.11.2018 р. №584, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківських прав. (а.с.12).

Рішенням виконкому Добропільської міської ради від 13.11.2018 р. №594, призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно довідки виконавчого комітету Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області від 27.11.2019 року №3623, ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.9).

Як вбачається судом із долученого до матеріалів справи акту від 28.11.2019 р., дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 , 1962 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 , з березня 2016 року. (а.с.10).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Виходячи з положень ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Враховую, що неповнолітня дитина проживає та перебуває на вихованні та утриманні бабусі-опікуна ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 доказів стосовно надання матеріальної допомоги на утримання дитини не представив, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 листопада 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Між тим, у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 141,166,180-183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 200, 206, 263 - 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 листопада 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 27 лютого 2020 року.

Суддя А.М. Левченко

25.02.2020