Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1196/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 26 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 296/1196/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» на ухвалу Корольовського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2019 року, яка постановлена суддею Сингаївським О.П. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ПАТ «Західінкомбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 091007/2203-230 від 09.10.2007 року в розмірі 120 879,99 грн. та понесені судові витрати.

Протокольною ухвалою суду від 09 липня 2018 року до участі у розгляді справи був залучений належний позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ».

Ухвалою Корольовського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2019 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №296/8935/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Слівінської Олени Борисівни, Товариства зобмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ», про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору від 09.10.2007 року № 091007/2203-230 та змін та доповнень до нього від 09.10.2007 року, від 01.11.2007 року, від 30.12.2009 року, визнання припиненими договору поруки від 09.10.2007 року та поруки ОСОБА_2 щодо забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором від 09.10.2007 року № 091007/2203-230, визнання припиненим договору іпотеки від 09.10.2007 року № 230 і забезпеченого іпотекою зобов`язання за кредитним договором від 09.10.2007 року № № 091007/2203-230.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, яка розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Так суд першої інстанції взагалі не досліджував предмет і обставини предмету розгляду іншої справи, який не є тотожним з предметом розгляду даної справи. Крім того, суд має можливість встановити всі обставини і розглянути справу по суті на підставі всіх наявних в ній доказів, в тому числі копії всіх договорів та додатків до них. Крім того, зупинення провадження по справі призводить до зменшення розумного строку розгляду справи та порушує право позивача на справедливий суд.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах передбачених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, зупиняючи провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 296/8935/17, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору від 09.10.2007 року № 091007/2203-230 та додаткових угод до нього, визнання припиненою поруку ОСОБА_2 щодо забезпеченого нею зобов`язання за даним кредитним договором та інших вимог, припинить існування предмету спору в даній справі. При цьому обставини, які повинні бути встановлені у справі №296/8935/17 не можуть бути встановлені в даній справі в силу диспозитивності цивільного процесу.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із абз.3 п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у даній справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, визнання поруки та іпотеки за даним кредитним договором припиненими, виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» обґрунтовує свої вимоги, та можливість встановлення підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи, враховуючи, що провадження у справі № 296/8935/17 також зупинено ухвалою суду 29.05.2019 року, у зв`язку із призначенням експертизи.

Згідно з частинами, 1, 2 статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав, передбачених п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження в цій справі, а тому ухвала суду від 12 грудня 2019 рок, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: