Справа № 758/1821/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 січня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Комар К. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначала, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2018 вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час, разом з нею в квартирі зареєстровані: її син ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 .

Вказала, що ОСОБА_2 є сторонньою особою для позивача, в даній квартирі не проживає, речей своїх в квартирі не має.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_2 .

Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій останній вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 23.10.2018 між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 (далі - договір) (а.с. 4).

Відповідно до п. 1 договору квартира, що продається, належить продавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 13.10.2016 Черняком А.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 318, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.10.2016, номер запису про право власності: 16894978, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Згідно з п. 6 договору продавець стверджує, що квартира, яка є об`єктом договору, на момент укладення цього договору нікому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, під забороною, арештом, в заставі, в тому числі податковій, не перебуває, про що свідчить Витяг за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.10.2018, Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 23.10.2018, судові спори щодо неї не ведуться, відносно квартири не укладено з іншими особами будь-яких договорів щодо користування нею, як юридична адреса вона не використовується, прав щодо неї у третіх осіб як в межах, так і за межами України немає.

Відповідно до п. 9 договору продавець зобов`язується зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та всіх зареєстрованих в квартирі осіб до 31.12.2018. Квартира буде повністю звільнена та передана для безперешкодного користування та розпорядження нею з боку покупця 06.11.2018.

Обгрунтовуючи позов про визнання відповідача такою, що втратила право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , позивач посилалася на те, що вона є власником зазначеної квартири, у якій, крім неї, зареєстровані її син ОСОБА_3 , а також ОСОБА_2

ОСОБА_5 у вищевказаній квартирі не проживає більше року, її речей в квартирі немає.

Крім того, ОСОБА_4 вимоги за договором, передбачені п. 9 договору не виконала, а саме: щодо зняття з реєстраційного обліку у спірній квартирі ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.10.2018 ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Судом установлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Таким чином, у порушення вимог ст. 629 ЦК України та п. 9 договору ОСОБА_4 свої обов`язки за договором не виконала, станом на 08.02.2019 ОСОБА_2 не знята з реєстраційного обліку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак у квартирі не проживає більше одного року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання відповідача такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_2 .

Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 76-80, 141, 209, 229, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. 405, 610, 626, 629 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , номер і серія паспорта - НОМЕР_2 ), третя особа - ОСОБА_3 АДРЕСА_3 , номер і серія паспорта - НОМЕР_3 ), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. судового збору.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення - 27.02.2020.

Суддя С. С. Захарчук