Постанова

Іменем України

14 вересня 2020 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/9536/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта»

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

в складі судді Хоменко В.С.

від 12 лютого 2020 року

по справі №752/10193/19 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта»

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач подав до Голосіївського районного суду м. Києва позов до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - ПАТ «Укрпошта») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів.

Позов обґрунтовано тим, що 23.05.2019 ОСОБА_1 подав оператору поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» поштове відправлення для надсилання до Китаю, яке містило тютюнові вироби торговельної марки «Parliament Blue» у кількості 440 пачок по 20 стіків кожна, на загальну суму 15 400,00 грн. Поштове відправлення було подане позивачем у відкритому вигляді та його вміст було оглянуто оператором поштового зв`язку без будь-яких зауважень, після чого посилка була прийнята та оформлена як міжнародне поштове відправлення за №CP042517878UA. За вказану послугу поштового відправлення позивачем сплачено 2 601,22 грн. Вважав, що таким чином між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуги поштового зв`язку, згідно якого останній зобов`язався здійснити пересилання міжнародного поштового відправлення ОСОБА_1 з України до Китаю.

На думку позивача, посилка фактично відправлена відповідачем до Китаю не була, оскільки 19 червня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення митних правил та конфісковано тютюнові вироби, як такі, пересилання яких законодавством заборонено України.

Вказував, що оператор поштового зв`язку, отримавши від позивача міжнародне поштове відправлення у відкритому вигляді, в якому знаходились тютюнові вироби, на стадії приймання та обробки поштового міжнародного відправлення зобов`язаний або не приймати таке відправлення або повернути його відправнику чи вжити заходів до вилучення тютюнових виробів в установленому законодавством порядку.

Посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань, яке призвело до конфіскації належних позивачу тютюнових виробів, порушено його права, як споживача та завдано майнову шкоду, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь вартість попередньо оплаченої послуги за відправку міжнародного поштового відправлення №CP042517878UA у розмірі 2 601,22 грн та суму збитків в розмірі 15 400,00 грн (вартість тютюнових виробів).

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, у якому, посилаючись на відсутність порушень вимог закону з боку оператора поштового зв`язку, просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2020 позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 18 001,22 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач АТ «Укрпошта» подав до суду апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що протоколом Державної фіскальної служби України №0532/10000/17 від 19.06.2017 встановлено, що ОСОБА_1 порушено правила заповнення митної декларації СN23, що призвело до конфіскації міжнародного поштового відправлення, а порушення оператора поштового зв`язку в частині прийняття міжнародного поштового відправлення №CP042517878UA відсутні.

Вказував, що оператор поштового зв`язку, яка здійснювала оформлення поштового відправлення не могла знати, що у вкладенні до міжнародної посилки знаходяться тютюнові вироби, оскільки позивач приховав вміст вкладення та вказав у митній декларації СN23 інформацію без можливості перекладу на українську мову. Натомість на веб-сайті Укрпошти містилася на момент пересилання ОСОБА_1 посилки та міститься на даний час інформація про перелік заборонених до пересилання предметів, в тому числі тютюнових виробів.

Крім того, додав, що договором, укладеним між позивачем та відповідачем, не встановлено обов`язку відповідача відшкодовувати Позивачеві понесені ним витрати, що виникли в правовідносинах з третіми особами, у разі невиконання послуг поштового зв`язку і така відповідальність оператора поштового зв`язку не передбачена законом. Більш того, Законом України «Про поштовий зв`язок», не передбачено такої відповідальності операторів поштового зв`язку перед користувачами як відшкодування збитків.

За наведених обставин, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скориставшись своїм правом, позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2020 - без змін.

В обґрунтування відзиву вказував, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність вини у діях відповідача, яким йому завдано майнову шкоду, оскільки поштовий оператор зобов`язаний був повернути товар, який заборонено до пересилання, без прийняття. Посилка подавалася оператору у відкритому вигляді, а тому відповідач не мав перешкод у встановленні її вмісту.

Крім того, зазначив, що оператор поштового зв`язку не перевірив правильності заповнення митної декларації СN23, що є порушенням Порядку пересилання поштових відправлень.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено завдання йому майнових збитків у зв`язку із неправомірними діями відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає його неправильним з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2017 року громадянин Китаю ОСОБА_1 подав оператору поштового зв`язку у відділенні №150 ПАТ «Укрпошта», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 102, посилку для відправлення до Китаю.

Посилку було прийнято без будь-яких зауважень щодо її вмісту разом з митною декларацією CN 23 та оформлено як міжнародне поштове відправлення за № СР031949546UA.

Вартість послуги пересилання міжнародного поштового відправлення склала 2 601,22 грн, які позивач оплатив відповідно до фіскального чеку від 23.05.2017 (а.с. 10).

В подальшому оператором поштового зв`язку у відповідності до вимог ст. 39 Правил надання послуг поштового зв`язку, міжнародне поштове відправлення було пред`явлено митним органам для здійснення митного контролю та митного оформлення, внаслідок чого 19.06.2017 Київської міської митницею ДФС відносно позивача складено протокол про порушення митних правил №0532/10000/17 за ст. 473 Митного Кодексу України (далі - МК України) та вилучено на підставі ст. 511 МК України предмети, які містились у міжнародному поштовому відправленні СР031949546UA (а.с. 11-12).

Згідно даних, зазначених в митній декларації CN 23 СР031949546UA та на оболонці посилки: відправником посилки є гр. ОСОБА_1 , одержувачем посилки є ОСОБА_3 (Китай). В митній декларації CN 23 СР031949546UA , яка є підставою для переміщення через митний кордон України, в графах «Детальний опис вкладення/Кількість/Вартість» відправником міжнародного поштового відправлення, громадянином ОСОБА_1 зазначено «chaeto/7/20$» без можливості перекладу на українську мову.

Зі змісту протоколу вбачається, що у діях позивача (відправник міжнародного поштового відправлення) наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ст. 473 МК України, зокрема, пересилання у міжнародному поштовому відправленні товарів, заборонених до такого пересилання, а саме: тютюнових виробів торгової марки «Parliament Blue» у кількості 440 пачок по 20 стіків кожна (8 800 стіків) на загальну суму 15 400,00 грн.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.11.2017 в справі №760/12212/17, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 21.02.2018, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 473 МК України, безпосередній предмет порушення митних правил (тютюнові вироби) конфісковано (а.с. 13-18).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо відстуності правових підстав для задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами склалися правовідносини у сфері надання послуг поштового зв`язку.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції, відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку регулюються Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270 (далі - Правила).

Згідно з частиною 1 пункту 23 Правил міжнародні поштові відправлення приймаються для пересилання до країн, з якими встановлено поштовий обмін.

Відповідно до пунктів 35, 36 Правил у міжнародних поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені до ввозу на територію України та вивозу з території України відповідно до законодавства. Міжнародні поштові відправлення підлягають митному контролю та митному оформленню із сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів) в установленому законодавством порядку. У випадках, передбачених законодавством, фізичні та юридичні особи мають право на пересилання через митний кордон України предметів у межах встановлених норм без сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Пунктом 37 Правил встановлено, що у міжнародних поштових відправленнях забороняється пересилати: вогнепальну зброю усіх видів і боєприпаси до неї, холодну зброю та інші предмети, спеціально призначені для нападу та оборони (кастети, стилети, балончики з рідиною паралітичної дії тощо), вибухові, легкозаймисті або інші небезпечні речовини, якщо інше не передбачено законодавством; наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги і прекурсори, включені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю відповідно до законодавства, та радіоактивні речовини; дозволи на право носіння зброї, трудові книжки, військові квитки, документи, що посвідчують особу (крім паспортів громадянина України для виїзду за кордон); інші предмети, ввезення яких заборонено до країн відповідно до законодавства та актів Всесвітнього поштового союзу; живих тварин тощо; спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 235 МК України, забороняється переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів, відправлених з порушенням митних правил. А також відповідно до пункту 6 частини 1 статті 235 МК України, товарів, що підпадають під визначення 1-24 груп УКТ ЗЕД, які переміщуються (пересилаються ) на адресу громадян.

Відповідно до додатку до Закону України "Про митний тариф України" від 19 вересня 2013 року №584-УІІ до 24 групи товарів належать тютюнові і промислові замінники тютюну, які не відносяться до продуктів харчування.

Міжнародні поштові відправлення, що переміщуються через митний кордон України, пред`являються операторами поштового зв`язку митним органам для здійснення митного контролю та митного оформлення. У разі виявлення у міжнародних поштових відправленнях предметів і речовин, які заборонено для пересилання, їх вилучення здійснюється у порядку, встановленому законодавством (пункт 39 Правил).

Пунктами 69-72 Правил передбачено, що фізичні особи подають для пересилання міжнародні посилки, міжнародні відправлення з оголошеною цінністю, відправлення "EMS", дрібні пакети відкритими. Для пересилання дрібних пакетів, мішків "M", міжнародних посилок, міжнародних відправлень з оголошеною цінністю, відправлень "EMS" відправник у встановленому порядку заповнює митні декларації у кількості, що визначена країною призначення у Керівництві з приймання міжнародних поштових відправлень.

У разі подання для пересилання фізичною особою в міжнародних поштових відправленнях товарів, сукупна вартість яких перевищує суму, визначену законодавством, приймання здійснюється у порядку та на умовах, встановлених законодавством для юридичних осіб.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що у відкритому вигляді подається міжнародне відправлення, зокрема посилка, у тому випадку, коли сукупна вартість товарів у відправленні не перевищує суму, визначену законодавством. В інших випадках відправлення подається в закритому вигляді.

Матеріали справи не містять доказів сукупної вартості товарів у відправленні, тому доводи скаржника про те, що подана посилка була передана оператору поштового зв`язку у відкритому вигляді і що він мав пересвідчитись у допустимості такого відправлення закордон, є необґрунтованими.

Крім того, Правилами не передбачено обов`язку поштового оператора повернення міжнародного відправлення з тієї причини, що товари, які у ньому знаходяться, заборонені для такого відправлення.

Законом не передбачено обов'язку оператора поштового зв'язку пред'являти митним органам міжнародні поштові відправлення для митного контролю та митного оформлення. Саме митні органи і здійснюють такий контроль.

Як встановлено частиною 4 статті 18 Закону України "Про поштовий зв`язок" вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг.

Разом з цим, відповідно до частини 6 наведеної статті оператор не несе матеріальної відповідальності за поштові відправлення, якщо поштове відправлення на підставі закону підлягає вилученню, конфіскації або знищенню.

Як вбачається з матеріалів справи, вилучення товарів у поштовому відправленні №СР031949546UA відбулося внаслідок порушення позивачем митних правил передбачених статтею 473 МК України (пересилання у міжнародних відправлення заборонених товарів), що підтверджується судовим рішенням - постановою Апеялційного суду м. Києва від 21.02.2018, яке набрало законної сили.

Оскільки позивач зазнав збитків внаслідок порушення ним митних правил, зокрема положень ст. 473 МК України, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для відшкодування таких збитків за рахунок відповідача.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом за захистом прав споживача, а отже звільнений від слати судового збору у відповідності до вимог закону.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову, а позивач, у відповідності до вимог діючого законодавства, як споживач, звільнений від сплати судового збору, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції, підлягає компенсації за рахунок держави, як то передбачено ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається із платіжного доручення №5760 від 23.04.2020 за подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у сумі 3 153,00 грн.

З огляду на викладене, у відповідності до вимог ч. 1, 6, ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 3 153,00 грн за подання апеляційної скарги, підлягає компенсації відповідачу за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн); справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів - відмовити.

Судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3 152 (три тисячі сто п`ятдесят дві) грн 00 коп. компенсувати на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» (, вул. Хрещатик, буд. 22, м. Київ, 01001) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2020 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай