Провадження № 22-ц/801/522/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 рокуСправа № 127/31148/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

за участі секретаря судового засідання Куленко О.В., Федик Е.Б. та її представника - адвоката Шуляк Н.О., представника ОСОБА_1 - адвоката Слободян Г.В., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шуляк Надії Олександрівни на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про відмову у забезпеченні позову від 09 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами що належать позивачу та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення/переміщення належних відповідачу на праві власності об`єктів нерухомого майна.

08 січня 2020 року представник ОСОБА_2 - адвокат Шуляк Н.О. подала заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просила накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку належні відповідачу та заборонити реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно, вчиняти дії з перереєстрації цього майна. Вказує, що позивачем подано позовну заяву в якій вона просить відновити свої права шляхом знесення або переміщення належного відповідачу нерухомого майна, тому подальше відчуження такого майна може спричинити подальшу неможливість виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, оскільки майно вже не буде їй належати і остання не зможе з формальних причин виконати рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Шуляк Н.О. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушує законні права та інтереси ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тлумачення статей 152, 153 ЦПК України свідчить, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу. Суд повинен враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти можливих несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Шуляк Н.О. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку належні відповідачу та заборонити реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно, вчиняти дії з перереєстрації цього майна, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обставин та не надано жодних доказів, які б свідчили про реальну можливість відчуження майна відповідачем на користь третіх осіб та доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише вказує на те, що суд має запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заява представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Шуляк Н.О. щодо забезпечення позову не містить жодних відомостей про те, яким чином обраний ним спосіб забезпечення позову може в подальшому, у разі задоволення його позовних вимог про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення/переміщення належних відповідачу на праві власності об`єктів нерухомого майна, забезпечити виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги відсутність існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку належні відповідачу та заборонити реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно, вчиняти дії з перереєстрації цього майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини та постановив судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шуляк Надії Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про відмову у забезпеченні позову від 09 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: С.Г. Копаничук

С.К. Медвецький