Справа № 204/746/20
Провадження № 2/204/731/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Головний державний виконавець Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Дніпро) Титов Станіслав Ігорович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, просив суд:

- виконавчий напис від 08.12.2017 року за реєстровим № 23787, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості у сумі 2 999 212 грн. 65 коп., визнати таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Судом вірно визначено найменування третьої особи - Головний державний виконавець Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Дніпро) Титов Станіслав Ігорович.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було зроблено виконавчий напис № 23787, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості, яка складає 116023,70 доларів США, що на час винесення виконавчого напису еквівалентно 2 999 212,65 грн, та витрати на вчинення напису у сумі 1800 грн.

Про існування зазначеного виконавчого напису позивачу стало відомо у січні 2020 року, коли обслуговуючим банком було заблоковано карткові рахунки позивача.

Постановою від 03.04.2018 року, винесеною головним державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Титовим Станіславом Ігоровичем на підставі виконавчого напису № 23787 відкрито виконавче провадження № 56090780.

Позивач вважає вчинений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з наступним.

28.11.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» був укладений кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 28.11.2007 року між сторонами був укладений Договір застави автотранспорту № 2007-141-М. Згідно Договору застави в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позивач надав в заставу рухоме майно: автомобіль «Mercedes - Benz», модель: Sprinter, рік випуску: 2003, тип ТЗ: автобус -D, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також автомобіль «Mercedes - Benz», модель: 311 С DІ, рік випуску: 2003, тип ТЗ: автобус - D, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належать на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

Рішенням Індустріального районного суду від 12 червня 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2007-141-М від 28.11.2007 року витребувано у ОСОБА_1 заставне майно та звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль «Mercedes - Benz», модель: Sprinter, рік випуску: 2003, тип ТЗ: автобус -D, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також автомобіль «Mercedes - Benz», модель: 311 С DІ, рік випуску: 2003, тип ТЗ: автобус - D, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належать на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаних автомобілів ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

У 2015 році відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнив свої вимоги за кредитним договором № 2007-141-М від 28.11.2007 року шляхом звернення стягнення на заставне майно, та витребував автомобілі у позивача.

Отже, після задоволення вимог заставодержателя та звернення стягнення на предмет застави кредитор має право вимоги про повернення заборгованості лише у разі коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя.

Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від стягувача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, відповідачем здійснено одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Отже, позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача і не може бути доказом безспірності грошових вимог стягувача до позивача, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду.

В судове засідання позивач, представник позивача, не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду письмовий відзив, у якому зазначив, що вважає вимоги позову безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позов ОСОБА_1 ґрунтується лише на п`ятьох основних фактах: позивач вважає, що банком були порушені вимоги Закону; позивач вважає, що банком не надано всіх необхідних документів; заборгованість за виконавчим написом не є безспірною; виконавчий напис вчинено поза межами строку, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат», а отже пропущена позовна давність; Посилання на судове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2015 року по справі № 2/202/2604/2015 щодо стягнення боргу з позичальника. Однак, перелічені факти, якби вони й мали місце в дійсності, не є підставою для скасування виконавчого напису.

У позовній заяві ОСОБА_1 визнає те, що 28.11.2007 року між ним та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК був укладений кредитний договір та Договір застави автотранспорту № 2007-141-М''. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на виявлене щодо себе виконавче провадження. Однак, таке обґрунтування безпідставне, оскільки по вказаному позивачем виконавчому провадженню 25.12.2019 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути накладено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку кого майна виявилися безрезультатними.

Наведені обставини позивачу були відомі. Докази ініціювання АТ КБ «ПриватБанк» будь-яких виконавчих та/або судових проваджень відносно позивача за період, починаючи з 25.12.2019 та станом на 15.06.2020 року матеріали справи, не містять. Таким чином, відсутні будь-які факти та/або обставини, які порушують чи обмежують права позивача та, відповідно, потребують їх судового захисту.

Крім того, позивачем не надано розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису.

Банк не є належним відповідачем по справі, оскільки не має права видавати виконавчі написи.

У наданому відзиві представник відповідача просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи - Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) через канцелярію надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові заперечення представника відповідача, письмові пояснення третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2007-141-М, відповідно до якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 51930 доларів США. з кінцевою датою повернення заборгованості за кредитом 23 листопада 2012 року, на умовах визначених кредитним договором та Додатком № 1 (арк.с.95-97, 122-124).

28 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави автотранспорту № 2007-141-М в забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з кредитного договору від 28.11.2007 року № 2007-141-М, щодо погашення кредиту, що надається в сумі 51930 доларів США, згідно графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, але не пізніше 23 листопада 2012 року (арк.с.99 зворот-101).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2007-141-М від 28.11.2007 року витребувано у ОСОБА_1 та передано в заклад шляхом опису ПАТ КБ «Приватбанк» заставне майно та звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль «Mercedes - Benz», модель: Sprinter, рік випуску: 2003, тип ТЗ: автобус -D, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також автомобіль «Mercedes - Benz», модель: 311 С DІ, рік випуску: 2003, тип ТЗ: автобус - D, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належать на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаних автомобілів ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 2007-141-М від 28.11.2007 року у розмірі 10000 грн. В іншій частині позову відмовлено (повний текст рішення міститься на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/53033964) (арк.с.16-19).

10.08.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу ОСОБА_1 направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 2007-141-М від 28.11.2007 року, відповідно до якої вимагалося від боржника сплати заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 235113, 41 доларів США (арк.с.129, 130).

08 грудня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швець Р.О. з заявою про видачу виконавчого напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 2007-141-М (арк.с.120- 121).

Відповідно до розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 02.08.2017 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2007 141-М від 28.11.2007 року складає 2 999 212, 65 грн. (арк.с.125-127).

08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23787, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не сплачену заборгованість за кредитним договором № 2007-141-М від 28.11.2007 року у сумі 116023, 70 доларів США, що за курсом від 02.08.2017 року складає 2999212, 65 грн.(арк.с.15, 119).

03.04.2018 року головним державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Титовим Станіславом Ігоровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 23787, виданого 08.12.2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 116023, 70 доларів США, що за курсом 25,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2017 року складає 2 999 212, 65 грн. (арк.с.11-12).

25 грудня 2019 року державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савенко Оксаною Олександрівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, при примусовому виконанні виконавчого напису № 23787, виданого 08.12.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. (арк.с.94).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Відповідно до п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вказано, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц).

Зазначені висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 12 серпня 2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Долучена кредитором до заяви про вчинення виконавчого напису вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань від 10 серпня 2017 року, адресована позичальнику, не містить документального підтвердження вручення зазначеної вимоги ОСОБА_1 , що є порушенням п. 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Отже, встановлені фактичні обставини у справі на підставі наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість свідчать про те, що нотаріус, підтверджуючи наявність у кредитора права на стягнення грошових сум з позичальника ОСОБА_1 шляхом вчинення виконавчого напису, не з`ясував факт безспірності заборгованості на підставі поданих кредитором документів та умови застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №23787 від 08 грудня 2017 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є боргом ОСОБА_1 за кредитним договором № 2007-141-М від 28.11.2007 року.

Вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості.

Враховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263,264,265 ЦПК України, ст.ст.15,16,18, 625, 1050 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Головний державний виконавець Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Дніпро) Титов Станіслав Ігорович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Виконавчий напис від 08.12.2017 року за реєстровим № 23787, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованості у сумі 2 999 212 грн. 65 коп., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук