Номер провадження: 22-ц/813/4820/20
Номер справи місцевого суду: 522/1745/14-ц
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Сороколет Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 , третя особи: Державна реєстраційна служба України, ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність.

17 серпня 2018 року представник АТ «Дельта Банк» - Бойко А.В. надала суду заяву про зміну предмета позову (т.1, а.с.18-21), згідно якої просив у рахунок погашення боргу за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на торгах.

Протокольною ухвалою суду від 19 листопада 2018 року до справи залучено в якості 3 особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2019 року.

12 червня 2019 року представник АТ «Дельта Банк» надала суду заяву, в якій зазначила, що 07.06.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено Договір №1496/К про відступлення прав вимоги, зокрема за кредитним договором №0 від 15.12.2006 року та усіма договором забезпечення, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Вектор Плюс» є новим кредитором за кредитним договором. В заяві також просили при розгляді справи врахувати зазначені обставини.

04 липня 2019 року представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» надав суду клопотання про залучення у справі правонаступника, в якій зазначив, що 07.06.2019 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено Договір №1496/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.08.2006 року та Іпотечним договором №87924 від 24.06.2008 року, перейшли до нового кредитору ТОВ «ФК «Вектор Плюс», у зв`язку з чим просив залучити до участі у справі правонаступника ПАТ «Дельта Банк» - ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Також просив розгляд зазначеної заяви проводити за відсутністю представника ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Ухвалою суду від 08 липня 2019 року задоволено заяву ТОВ «ФК «Вектор плюс» та здійснено заміну сторони позивача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Вектор плюс».

09 грудня 2019 року до суду надійшла заява представника відповідача адв. Скорохватова О.М., згідно якої просив закрити провадження у справі з посиланням на те, що відсутній предмет спору та позивач у позасудовому порядку вже зареєстрував за собою право власності на спірні об`єкти: нежитлове приміщення горище та квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року провадження у справі закрито.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що у справі, що розглядається, предметом спору є погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 15.12.2006р. у розмірі 174432,97 швейцарських франків, обставин відсутності заборгованості, невиконаних зобов`язань у відповідача перед кредитором судом не встановлено, а тому висновок суду першої інстанції про те, що в цій справі відсутній предмет спору є передчасним.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є вимога щодо звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 15.12.2006 року на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 , та нежитлове приміщення горище, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах.

При цьому, згідно клопотання представника відповідача та наданих ним інформаційних довідок із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2109 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2 , та нежитлове приміщення горище, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , 13.11.2019 року було зареєстровано за іпотекодержателем ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»).

Отже, суд першої інстанції вірно вбачав, що позивачем скористався досудовим порядком врегулювання спору.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.).

Так, приписами частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Наряду з вказаним, приписами п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, законодавцем окремо вказано, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Норма цивільного процесуального законодавства, а саме п. 2 ст. 2 ЦПК України окреслює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Встановлені обставини під час судового розгляду та вказані норми матеріального та процесуального права дають обґрунтовані підстави стверджувати, що в даному випадку предмет спору відсутній, оскільки позивач у досудовому порядку звернувся стягнення на спірні предмети іпотеки, переоформивши за собою право власності на них у встановленому законом порядку, а відтак суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування імперативних приписів п. 2 ч. 2 ст. 255 ЦПК України.

За частиною 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відтак суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав щодо закриття провадження у даній справі з підстав п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду за позовом з наступними позовними вимогами:

1) в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 174432,98 шв.фр., що згідно курсу НБУ складає 1524861,11 гривень за договором надання споживчого кредиту №0 від 15.12.2006р., укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , звернути стягнення на предмет іпотеки;

2) визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки;

3) припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_1 на предмет іпотеки;

4) виселити з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 іпотекодавця ОСОБА_1 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою;

5) витребувати від ОСОБА_1 та передати ПАТ «Дельта банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 .

Тобто предметом позову є вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, а не стягнення заборгованості за кредитним договором як зазначає представник скаржника в апеляційній скарзі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, судове рішення ухвалено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» залишити без задовлення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк