Романівський районний суд Житомирської області
про залишення позовної заяви без руху
27 лютого 2020 року смт. Романів
Суддя Романівського районного суду Житомирської області Бабич С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ,-
В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Агропроменерго" (далі - ТзОВ "Агропроменерго"), акціонерного товариства "Житомиробленерго", Національної комісії з регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг та сектору Національної комісії з регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг у Житомирській області, в якому просить:
- стягнути з відповідачів 40 млн грн за користування ТзОВ "Агропроменерго" водозливною плотиною, яка належить позивачу та входить до майнового комплексу Миропільської ГЕС, що розташована по вул. Лісовій,1 в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області;
- скасувати ліцензію Національної комісії з регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг про надання ТзОВ "Агропроменерго" права на вироблення електроенергії, як таку, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Романівського районного суду Житомирської області.
Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи на відповідність вимогам статтей 175,177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суддя дійшов висновку про необхідність залишення вказаної позовної заяви без руху, виходячи з наступного.
За змістом частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити зазначення ціни позову, зміст позовних вимог щодо кожного із відповідачів, виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги до цих відповідачів, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Всупереч вказаним приписам закону, позивачем не зазначено ціну позову, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також не викладено обставин, якими позивач обгрунтовує свою вимогу про стягнення коштів в розмірі 40 млн з акціонерного товариства "Житомиробленерго" та сектору Національної комісії з регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг у Житомирській області.
Обставини, якими позивачі обгрунтовують свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з якими пов"язані спірні правовідносини сторін, тобто факти, які свідчать про порушення, невизнання або оспорювання відповідачами прав, свобод чи інтересів позивачів.
Ціна позову у справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини 1 статті 176 ЦПК України).
Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, а також статті 3 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір.
Згідно частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (станом на 1 січня 2020 року 2102 грн).
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, підлягає сплаті 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а за вимогу немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно частини 3 статті статті 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Позивачем при подачі даного позову заявлено дві позовні вимоги, одна з яких має майновий характер (стягнення 40 млн грн за користування нерухомим майном), а інша немайновий (вимога про скасування ліцензії на вироблення електроенергії) .
При цьому, клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, яке мотивоване відсутністю достатніх доходів за минулий рік для сплати такого збору, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Статтею 136 ЦПК України та статтею8 Закону визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Так, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland». Від 25.07.2005).
Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами від 25.09.2015 року) роз`яснено, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Позивачем на підтвердження тієї обставини, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством розмірі надано довідку про заробітну плату за один квартал 2019 року, що унеможливлює з"ясування його фінансового становища.
Окрім цього, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вимоги щодо сплати судового збору не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Згідно частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.
Керуючись статтею 185 ЦПК України, суддя,-

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що способом усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частин даної ухвали, є подання ним до суду позовної заяви, в якій має міститися: ціна позову, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також не обставини, якими позивач обгрунтовує свою вимогу про стягнення коштів в розмірі 40 млн з акціонерного товариства "Житомиробленерго" та сектору Національної комісії з регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг у Житомирській області.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення даної ухвали та повідомити, що у разі неусунення недоліків позовна заява буде вважатись неподаною та йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Бабич