У Х В А Л А

26 лютого 2020року м. Київ

Справа № 759/10249/16

Провадження № 22-з/824/6/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Гулієв М.Д.о

розглянувши заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 03 листопада 2003 року працював у ДП «УкрНДНЦ» на посаді провідного співробітника інформаційно-аналітичного центру. 04 квітня 2016 року його було повідомлено, що займана ним посада скорочена, у випадку неможливості переведення його на іншу роботу (посаду) він буде звільнений через 2 місяці з дня отримання цього попередження відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 31 травня 2016 року наказом в.о. генерального директора ДП «УкрНДНЦ» № 117-К його було звільнено із займаної посади доцента кафедри систем управління Інституту підготовки фахівців у сфері управління якістю, стандартизації, оцінки відповідності та метрології у зв`язку із змінами організації виробництва і праці. Своє звільнення ОСОБА_2 вважав незаконним та таким, що здійсненне з порушенням норм трудового законодавства, а тому просив суд поновити його на роботі у ДП «УкрНДНЦ» на посаді, що відповідає його кваліфікаційному рівню, стягнути на його користь середній заробіток за період тимчасової непрацездатності з 31 травня 2016 року по 02 липня 2016 року включно та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 липня 2017 року до дати поновлення на роботі, а також відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року залишено без змін.

26 січня 2018 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 посилався на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки обставинам, які викладені ним у поданих заявах та скаргах, які, на його думку, дають змогу дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо незаконного зниження його заробітної плати внаслідок скасування відповідних доплат та надбавок до звільнення з роботи. Тобто, на його думку, є всі підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовані Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Початком роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2018 року справу призначено судді-доповідачу Невідомій Т.О. у складі колегії суддів: головуючий суддя Невідома Т.О., судді Гаращенко Д.Р., Пікуль А.А.

На час звернення ОСОБА_1 із заявою про ухвалення додаткового рішення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року оскаржувались в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року залишено без змін.

06 лютого 2020 року дана цивільна справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року питання про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду питання щодо ухвалення у справі додаткового рішення були повідомлені належним чином.

Суд ухвалив розглядати питання щодо ухвалення додаткового рішення у відсутність учасників справи, оскільки за змістом ч.4 ст.270 ЦПК України не прибуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання , не перешкоджає розгляду даного питання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку щодо відмови в задоволенні заяви про ухвалення у справі додаткового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного додаткове рішення може бути ухвалено виключено з правових підстав, передбачених ч.1 ст.270 ЦПК України.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (ст. 270 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Якщо на рішення суду подано апеляційну чи касаційну скаргу і разом із цим порушено питання про ухвалення додаткового рішення, суд повинен спочатку ухвалити додаткове рішення, а потім надсилати справу для перегляду до суду вищої інстанції.

Колегія суддів відмічає, що рішення по суті заявлених ОСОБА_2 позовних вимог ухвалено судом першої інстанції яким є Святошинський районний суд м. Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін. При перегляді в апеляційному порядку рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року, суд апеляційної інстанції, не встановивши підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, залишив його в силі.

Тобто, судапеляційної інстанції не є судом, що ухвалив рішення по суті заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Окрім того, зазначені заявникомобставини не є підставою для винесення додаткового рішення в розумінні ст. 270 ЦПК України, а тому колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухваленнядодаткового рішення усправі.

Керуючись ст. ст. 270, 366, 368 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2020 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль