Ухвала

02 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 757/32778/19-ц

провадження № 61-18720св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор», державний реєстратор Комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації» Мельник Дмитро Сергійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» на постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У червні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» (далі - ТОВ «Лекс Навігатор»), державного реєстратора Комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації» Мельника Д. С. (далі - державний реєстратор Мельник Д. С.) про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що 13 грудня 2010 року між

ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 576/ПВ-06, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі

1 051 406,26 грн на споживчі потреби на строк до 11 грудня 2028 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 13 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

22 квітня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Лекс Навігатор» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 1349/к та договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до яких до ТОВ «Лекс Навігатор» перейшло право вимоги за кредитним договором № 576/ПВ-06 та іпотечним договором.

05 червня 2019 року на підставі рішення державного реєстратора

Мельника Д. С., індексний номер: 47202765, за ТОВ «Лекс Навігатор» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що ТОВ «Лекс Навігатор» не наділено правом надавати фінансові послуги, а тому не має правових підстав набувати право вимоги за кредитним договором, позивач просила визнати недійсними договір купівлі-продажу майнових прав від 05 червня 2019 року № 1349/к та договір відступлення права вимоги від 05 червня 2019 року; скасувати рішення державного реєстратора Мельника Д. С. від 05 червня 2019 року, індексний номер: 47202765, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Лекс Навігатор».

Разом з позовною заявою представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, яку обгрунтовувала тим, що державний реєстратор Мельник Д. С. неправомірно зареєстрував за ТОВ «Лекс Навігатор» право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що може призвести до відчуження зазначеної квартири на користь третіх осіб, що може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Крім того, відчуження зазначеної квартири призведе до необхідності вживати додаткових заходів щодо повернення вказаного майна.

Посилаючись на наведене, просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона його відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав та на права і законні інтереси власника. Невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 не вплине на ефективність захисту та не унеможливить виконання рішення суду про задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки, а також скасування державної реєстрації. Вивчивши заяву про забезпечення позову, урахувавши принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд дійшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Накладено арешт на квартиру

АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на час розгляду справи існує достатньо обгрунтоване припущення, що ТОВ «Лекс Навігатор», як новий власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема, відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Суд апеляційної інстанції зазначив, що накладення арешту на спірну квартиру є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки позивач оспорює правомірність набуття відповідачем права власності на квартиру, де вона проживала та була зареєстрована, і у разі задоволення позовних вимог, спірна квартира повернеться у власність позивача, що буде неможливим при відчуженні квартири третій особі. Крім того, апеляційним судом було ураховано, що накладення арешту на спірну квартиру не позбавляє відповідача можливості передати її в користування за договором оренди, як зазначив відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, а тому не спричинить відповідачу майнової шкоди, а отже відсутня потреба у зустрічному забезпеченні.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що відповідач зняв позивача з реєстрації у вказаній квартирі та виселив її у позасудовому порядку, що дає відповідачу можливість вільно розпоряджатися спірною квартирою.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Лекс Навігатор», у якій заявник просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, та залишити у силі ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, щозадовольняючи заяву про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції не урахував, що ОСОБА_1 належним чином не обґрунтувала доцільність забезпечення позову визначеним у заяві способом, та не з`ясував чи існувала реальна загроза невиконання можливого рішення суду, відповідність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Апеляційний суд не урахував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (провадження

№ 61-38692св18), відповідно до якого достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Однак позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Також поза увагою апеляційного суду залишилась постанова Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 761/39201/18 (провадження № 61-9850св19), якою суд касаційної інстанції відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову у аналогічній ситуації.

Предметом позову є визнання недійсними договору купівлі-продажу прав і договору відступлення права вимоги, тобто між сторонами виник спір щодо заміни кредитора у зобов`язанні, а не про дійсність кредитного та іпотечного договору, а тому накладення арешту на спірну квартиру не є співмірним з заявленими позовними вимогами.

Апеляційний суд, вживаючи заходів забезпечення позову, у порушення статті 154 ЦПК України не вирішив питання про зустрічне забезпечення.

05 березня 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на касаційну скаргу,у якому просив поновити строк на його подання, посилаючись на те, що копію ухвали про відкриття касаційного провадження та копію касаційної скарги позивач не отримала, а тому не мала змоги надати відзив у встановлений судом строк.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 обставини є поважними причинами несвоєчасного подання відзиву на касаційну скаргу, а тому суд касаційної інстанції вважає можливим продовжити позивачу строк для подання відзиву на касаційну скаргу ТОВ «Лекс Навігатор» та приєднати його до матеріалів справи.

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначав, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та ухвалив законне і обгрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів а порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Частиною другою статті 415 ЦПК України, у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року з підстав, передбачених частиною четвертою статті 403 ЦПК України, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 753/22860/17 (провадження № 61-46016св18) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: державний нотаріус Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Дорофєєва Т. М., ОСОБА_6 , про встановлення факту родинних відносин, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визначення його частки, визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту прийняття спадщини, визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду виходила з того, що є різні висновки суду касаційної інстанції щодо оскарження у касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції про забезпечення позову, постановленої за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову, та зазначив, що є підстави для відступлення від правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18, відповідно до якого Велика Палата Верховного Суду вважала, що можна оскаржити у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції про забезпечення позову, постановлену за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року справу

№ 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) прийнято до розгляду.

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 757/32778/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор», державного реєстратора Комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації» Мельника Дмитра Сергійовича, про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» на постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року,до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: державний нотаріус Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Дорофєєва Тетяна Михайлівна, ОСОБА_6 , про встановлення факту родинних відносин, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визначення його частки, визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту прийняття спадщини, визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною, і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко