Провадження № 2/686/83/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020

Хмельницький міськрайонний суд

в складі : головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

та представника відповідача ОСОБА_2 М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду цивільну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Делекс»

до

ОСОБА_3

про відшкодування шкоди, завданої підприємству його працівником

в с т а н о в и в :

І Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У жовтні місяці 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Делекс» звернулося із заявою в суд, яку мотивує тим, що 04 травня 2018 року Відповідач ОСОБА_3 був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів ТОВ «Делекс» відповідно до наказу №15-к від 04.06.2018 року.

Відповідно до наказу №15-КА від 04.06.2018 року на підставі заяви про виконання роботи за суміщенням, ОСОБА_3 доручено виконання роботи за суміщенням експедитора та 05 червня 2019 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Згідно акту приймання-передачі №05.06-1 від 05.06.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю передало, а ОСОБА_3 прийняв автомобіль марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом фургон ізотерм марки SPIER, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Під час виконання трудових обов`язків, ОСОБА_3 , 01 листопада 2018 року о 18 години 12 хвилини в м. Жидачів Львівської області по вулиці Січових Стрільців, керував автомобілем марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом фургон ізотерм марки SPIER, державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки не впорався з керуванням та скоїв наїзд на залізно дорожній міст, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач вважає, що згідно положень статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків. За змістом статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність в повному розмірі завданої шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі організації, з яким відповідально до статті 135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Просить відшкодувати матеріальні збитки в порядку регресу із заподіювача шкоди та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду пояснив, що фактично завдані збитки дорожньо-транспортною пригодою 01.11.2018 року з вини відповідача підприємством ще не понесені. Не заперечує, що договір про повну матеріальну відповідальність з водієм щодо передачі йому транспортного засобу законом не передбачено.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав та суду пояснив, що з відповідачем укладена угода про повну матеріальну відповідальність щодо збереження йому ввірених цінностей стосовно виконання умов трудового договору по експедируванню товарів.

Закон не передбачає укладання договорів про повну матеріальну відповідальність щодо водіїв транспортних засобів та в свою чергу позивачем не надано доказів стосовно пошкодження напівпричепа, а постанова Хмельницького апеляційного суду вказує на пошкодження лише тягача з державним номером НОМЕР_1 .

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 09 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

11 листопада 2019 року подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою судді від 28 січня 2020 року справу прийнято до провадження зі стадії судового розгляду.

24 лютого 2020 року ухвалено рішення у справі.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Заслухавши доводи представника позивача та заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини та вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що згідно наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Делекс» за № 15-К від 04 червня 2018 року відповідача ОСОБА_3 було прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів.

Наказом № 15-КА від 04 червня 2018 року ОСОБА_3 прийнято на умовах суміщення професій експедитором транспортного засобу з 05.06 2018 року.

Відповідач перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Делекс» та працював на посаді водія вантажного автомобіля та експедитора.

01 листопада 2018 року о 18 годині 12 хвилин відповідач ОСОБА_3 керуючи автотранспортним засобом марки «DAF CF 85.430» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Жидачів Львівської області по вул. Січових Стрільців, не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху в порушення пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, п. 3.18 дорожніх знаків та скоїв наїзд на залізно дорожній міст, внаслідок чого керований ним транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Постановою судді Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, провадження відносно нього закрите на підставі п. 7 ст. 247 КУПАП.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_3 01.11.2018 року, приватним підприємцем ОСОБА_4 10 грудня 2018 року складено кошторис, згідно якого загальна сума послуг та матеріалів необхідних для ремонту напівпричепа фургона-ізотерм, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, який належить ТОВ «Делекс» з врахуванням ПДВ становить 137 370,0 грн.

Позивач вважає, що завдана шкода має бути відшкодована відповідачем у повному обсязі.

4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Позивач мотивує позов тим, що оскільки з відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність, в тому числі і зберігання транспортного засобу марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом фургоном-ізотерм марки НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , тому має відшкодувати завдану шкоду визначену складеним кошторисом в сумі 137 370,0 грн. В підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивач надав кошторис по ремонту напівпричепа фургона-ізотерм в розмірі 137370,0 грн., складеного в односторонньому порядку приватним-підприємцем на замовлення позивача, хоча такі витрати позивачем не понесені. Цих обставин представник позивача не заперечував в ході судового розгляду.

Суд відхиляє такі твердження позивача, виходячи з наступних мотивів.

Відповідачеві ОСОБА_3 за актом приймання-передачі 05.06.2018 року було передано автомобіль марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом фургон-ізотерм марки НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

У вказаних актах зазначено, що з моменту передачі транспортних засобів вся відповідальність за їх зберігання переходить до працівника.

На разі пошкодження з вини відповідача автомобіля та напівпричепа він несе повну матеріальну відповідальність відповідно до положень статті 134 КЗпП України.

Матеріали справи не містять об`єктивних доказів стосовно пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 01 листопада 2018 року, напівпричепа марки SPIER, державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року йдеться про пошкодження лише автомобіля марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказані транспортні засоби є окремими та мають окремі державні номерні знаки та свідоцтва про їх реєстрацію.

Разом з тим, в Україні дотепер діє Перелік посад і робіт, котрі заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на схов, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.77 р. № 447/24 (далі Перелік № 447). До цього Переліку посада водія не входить.

Однак, слід звернути увагу, що ст. 1351 КЗпП категорично формулює правило про припустимість укладення письмових договорів про повну матеріальну відповідальність лише із працівниками, що обіймають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Якщо ж до трудових обов`язків працівників такі функції не входять, то укладення договору про повну матеріальну відповідальність суперечитиме закону, навіть якщо посада, яку обіймає працівник, або робота, яку він виконує, і входить до Переліку № 447.

Тому, такі акти про покладення відповідальності за зберігання транспортних засобів не є договорами про повну матеріальну відповідальність, і не можуть бути укладені безпосередньо з водіями транспортних засобів та не відповідають вимогами закону, а звідси і покладення повної відповідальності за завдану шкоду водієм при виконанні ним трудових обов`язків в дорожньо-транспортній пригоді є протиправною та такою, що не відповідає вимогам закону.

З ОСОБА_3 05.06.2018 року укладено договір про повну матеріальну відповідальність в частині збереження матеріальних цінностей, ввірених йому підприємством як експедитору. Вони пошкоджень у дорожньо-транспортній пригоді не зазнали, Вказані обставини підтвердив представник відповідача.

З цього приводу Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 29.12.92 р. № 14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснив, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником із підприємством, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 1351 КЗпП може бути укладений такий договір, та чи укладали його.

Такий договір з водієм транспортного засобу укладеним бути не може, а звідси і покладення на нього відшкодування збитків в повному обсязі буде незаконним.

5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав.

В якості основної підстави для задоволення позову позивач зазначає винні дії відповідача, що призвели до пошкодження майна, внаслідок чого має наставати відповідальність, передбачена ст. 130 КЗПП України.

Суд не погоджується з логікою міркувань позивача, та не може покласти цей довід в основу ухвалюваного рішення, оскільки, як зазначено вище з працівником не укладено, і не могло бути укладено договору про повну матеріальну відповідальність про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді належного на праві власності позивачеві.

Статтею 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, зокрема, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника, і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Пунктами першим та другим частини першої статті 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, для обґрунтування власних вимог позивачу слід було довести факт наявності такого розміру шкоди заборгованості та розмір відповідних нарахувань на несплачену суму, а відповідачу для обґрунтування його заперечень слід було відповідні відомості спростувати.

Згідно ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події.

Оскільки фактично витрати по ремонту транспортного засобу позивачем не понесені, розмір середнього заробітку відповідача позивач не надав, у постанові Хмельницького апеляційного суду йдеться про пошкодження іншого майна, аніж зазначає позивач, тому позов задоволеним бути не може за його недоведеністю.

6. Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду (2060.56 грн., а.с. 2).

Оскільки в позові відмовлено, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, ч. 1, 4, 6 ст. 81, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259, ч. 6, 8 ст. 259, ст. 263, 264, 265, 266, 267, ч. 6, 7 ст. 268, ч. 1, 2 ст. 273, ч. 1 ст. 352, ст. 354, 430, ч. 6 ст. 431 ЦПК України, статей 133, 135-1 КЗпП України, суд

У х в а л и в :

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Делекс» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої його працівником відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного через Хмельницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного рішення суду 25.02.2020 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Делекс», код ЄДРПОУ 3805632, місце знаходження м. Хмельницький, вул. Північна. 99

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4

Суддя: