Справа № 442/4621/20
Провадження № 4-с/442/22/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді Курус Р.І.

з участю секретаря судового засідання Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо визначення вартості майна боржника, визнання неправомірними та скасування висновків про вартість майна, за участю заінтересованих осіб АТ «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», ФОП ОСОБА_2 ,-

за участю скаржника ОСОБА_1 , його представника адвоката Шемеляк Г.Т.,

державного виконавця Федурко Н.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій з урахуванням заяви про збільшених вимог по скарзі, просив визнати дії Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо визначення вартості майна боржника ОСОБА_1 неправомірними, визнати недійсними та скасувати висновки ФОП ОСОБА_2 про вартість майна від 06.07.2020 - нежитлового приміщення літ.Г-1, загальною площею 336,2 кв.м, що на АДРЕСА_1 , по ціні 279900грн. та нежитлового приміщення, літ.Е-1, загальною площею 258,1 кв.м, що на АДРЕСА_1 по ціні 214900 грн.;визначити вартість арештованого майна відповідно до висновку експерта №474/20 за результатами досудової оціночно-будівельної експертизи від 31 липня 2020 року, а саме вартість нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м, що на АДРЕСА_1 у сумі 780320 грн. з ПДВ; вартість нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м, що на АДРЕСА_1 станом на 17.07.2020 року у сумі 599050 грн. з ПДВ; стягнути з Дрогобицького МРВ ДВС у мою користь 5720грн. оплату за проведення судової експертизи; зупинити реалізацію ДП «СЕТАМ» продаж на електронних торгах арештованого іпотечного майна по виконавчому провадженню №62076939, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м, що на АДРЕСА_1 , ціна 279900грн., номер лоту 435575, дата початку торгів 25 вересня 2020 року та нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м, що на АДРЕСА_1 ; ціна 214900грн., номер лоту 435936, дата початку аукціону 25 вересня 2020 року до вступу у законну силу ухвали суду по результатах розгляду даної скарги.

В обґрунтування вимог скарги скаржник покликається на те, що 20 травня 2020 року на адресу боржника ОСОБА_1 старшим державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федурко Н.В. скеровано постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2020 року ВП №62076939 та постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 15.05.2020 року по ВП 62076939. З постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2020 року вбачається, що ст. державним виконавцем Федурко Н.В. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа №2-789/2010 від 23.10.2010 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитних договорах №0 від 12.04.2007 року 185251,22грн., №0 від 13.09.2007року 154045,28грн., №0 від 13.09.2007року -1694,96грн., №0 від 10.07.2008року 242941,28грн., всього заборгованості 583933,07грн. та 1820 грн. сплачених судових витрат.

15.05.2020 року ст. державним виконавцем Федурко Н.В. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, з якої вбачається, що підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду по справі №442/1635/17 замінено стягувача з ПАТ «Укрсиббанк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» на підставі ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження». Ознайомившись з даною постановою, він оскаржив дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови щодо заміни сторони у виконавчому провадженні (справа №442/3342/20 суддя Нагірна О.Б.).

16 липня 2020 року боржником отримано письмове повідомлення Дрогобицького МРВ ДВС від 09.07.2020 року №09-13/26800, згідно якого ДВС повідомляє про вартість арештованого майна, станом на 06.07.2020, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м, що на АДРЕСА_1 , ціна 279900 грн.; нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м, що на АДРЕСА_1 ; ціна 214900 грн. Боржнику скеровано копії висновків на одному аркуші про ринкову вартість арештованого майна станом на 06.07.2020 року. Однак, зазначає, щоне погоджується з вказаною оцінкою арештованого майна, вважає її дуже заниженою. У зв`язку з чим після отримання вказаної оцінки арештованого майна, 17.07.2020 року звернувся до судового експерта Ляш І.І. із заявою проведення досудової оціночно-будівельної експертизи. Крім того, 27 липня 2020 року скерував на МРВ ДВС листа про непогодження з висновками ФОП ОСОБА_2 про оцінку арештованого майна по ВП №62076939 і запропонував визначити вартість арештованого іпотечного майна згідно з висновком судового експерта, який скерований ДВС 04.08.2020 року.

02 вересня 2020 року йому стало відомо про те, що арештоване майно вже передано на ДП «СЕТАМ» для продажу на електронних торгах. Зацікавлена особа ДВС взагалі не реагує на його заяви, наявність висновку судового експерта, оскарження дій державного виконавця в судовому порядку. З інформації з офіційного сайту ДП «СЕТАМ» вбачається що іпотечне арештоване майно виставлено на торги, зокрема: нежитлове приміщення, загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ціна 279900грн., номер лоту 435575, дата початку торгів 25 вересня 2020 року; нежитлове приміщення, загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; ціна 214900 грн., номер лоту 435936, дата початку аукціону 25 вересня 2020 року.

Згідно висновку експерта №474/20 за результатами досудової оціночно-будівельної експертизи від 31 липня 2020 року ринкова вартість нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 17.07.2020 року становить 780320 грн. з ПДВ; ринкова вартість нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 17.07.2020 року становить 599050 грн. з ПДВ.

В судовому засіданні скаржник свої вимоги підтримав, просить скаргу задоволити.

Представник скаржника суду пояснила, що державний виконавець взагалі не скеровував на адресу боржника жодних документів виконавчого провадження, окрім постанови про відкриття виконавчого провадження, заміну сторони виконавчого провадження, та листа про проведену оцінку ФОП ОСОБА_2 арештованого майна. ДВС було скеровано копію висновку судової експертизи щодо ринкової вартості арештованого майна, заяву про зупинення виконавчого провадження. Боржнику не скеровувалися державним виконавцем постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, про затвердження оцінки арештованого майна та про передачу майна на електронні торги ДП «СЕТАМ», що є значним порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні державний виконавець Федурко Н.В. вимоги скарги заперечив, вказав, що ним було вчинено всі дії згідно Закону «Про виконавче провадження». Крім того, звернув увагу суду на значну тривалість часу невиконання ОСОБА_1 рішення суду, яке є обов`язковим до виконання. Доказів надання ОСОБА_1 відповіді на його лист від 27 липня 2020 року про непогодження з висновками ФОП ОСОБА_2 про оцінку арештованого майна по ВП №62076939 і визначення вартості арештованого іпотечного майна згідно з висновком судового експерта - суду не надав.

ФОП ОСОБА_2 у судовому засіданні суду пояснив, що здійснював оцінку арештованого нерухомого майна шляхом візуального огляду, всередині приміщення не оглядав, оцінював по даних технічних паспортів, які були надані державним виконавцем. За проведення оцінки йому оплачувала фізична особа представник стягувача

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

У частинах третій та четвертій статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Судом встановлено, що 15.05.2020 року старшим державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федурко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62076939 та постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 15.05.2020 року по ВП 62076939 у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа №2-789/2010 від 23.10.2010 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитних договорах №0 від 12.04.2007 року 185251,22 грн., №0 від 13.09.2007 року 154045,28 грн., №0 від 13.09.2007 року -1694,96 грн., №0 від 10.07.2008 року 242941,28 грн., всього заборгованості 583933,07 грн. та 1820 грн. сплачених судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

У відповідності до частини 3 статті 20 Закону України Про виконавче провадження» експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Як встановлено в судовому засіданні державний виконавець не проінформував боржника про призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна, не роз`яснив боржнику, який є іпотекодавцем вказаного нерухомого майна, що передано в іпотеку по забезпеченню виконання зобов`язань позичальника боржника по кредитних договорах №0 від 12.04.2007 року, №0 від 13.09.2007 р., №0 від 13.09.2007 р., №0 від 10.07.2008 р., укладених між АТ «Укриббанк» та ОСОБА_1 щодо можливості за спільною згодою з іпотекодержателем визначити вартість арештованого майна.

06.07.2020 ФОП ОСОБА_2 надано висновки про вартість майна - нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м, що на АДРЕСА_1 ціна 279900 грн.; нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м, що на АДРЕСА_1 ; ціна 214900грн. Стан приміщень незадовільний. При оцінці використано порівняльний метод оцінки, а.с. 5,6.

Листом за №09-13/26800 від 09.07.2020 Дрогобицьким МР ВДВС було повідомлено ОСОБА_1 про вартість арештованого майна згідно надісланих висновків, який ним отримано 16.07.2020, а.с. 7-8.

17.07.2020 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Ляш І.І. із заявою про проведення досудової оціночної-будівельної експертизи приміщень на АДРЕСА_1 з метою визначення їх вартості, а.с. 9.

Згідно висновку експерта №474/20 за результатами досудової оціночно-будівельної експертизи за заявою ОСОБА_1 від 31 липня 2020 року ринкова вартість нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м, що на АДРЕСА_1 станом на 17.07.2020 року становить 780320 грн. з ПДВ; ринкова вартість нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м, що на АДРЕСА_1 станом на 17.07.2020 року становить 599050 грн. з ПДВ. Експертом дослідження проводилося методами спостереження, фіксації, порівняння, методики співставлення результатів з даними технічного паспорту, а.с. 31-67.

Суд приймає до уваги твердження представника скаржника адвоката Шемеляк Г.Т. з приводу того, що ст. державним виконавцем Федурко Н.В. не скеровано на адресу скаржника як боржника по виконавчому провадженню постанову державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності, оскільки доказів протилежного суду не надано.

Крім того, знайшли своє підтвердження і доводи скаржника з приводу того, що огляд нежитлових приміщень проводився ФОП ОСОБА_2 проводився візуально, стан приміщень безпосередньо не досліджувався, про що безпосередньо зазначив в судовому засіданні ОСОБА_2 .

Поряд з цим, за змістом частин першої-третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Обґрунтованими є доводи скаржника та її представника з приводу незгоди з вартістю арештованого майна та належного повідомлення про це державного виконавця, про що свідчить лист ОСОБА_1 від 27.07.2020 про непогодження з висновками ФОП ОСОБА_2 про оцінку майна по ВП №62076939. Крім того, ОСОБА_1 було запропоновано визначити вартість арештованого майна, виходячи з ринкової вартості, після отримання висновку досудової оціночно-будівельної експертизи, за проведенням якої він звернувся до судового експерта Ляш І.І., а.с. 9, 28. Проте, державним виконавцем, вказаний лист до уваги взято не було, жодних дій з приводу такої незгоди ОСОБА_1 зі складеною ФОП ОСОБА_4 оцінкою арештованого майні не вчинено.

В той же час, згідно інформації отриманої з офіційного сайту ДП «Сетам» 30.07.2020 державним виконавцем арештоване майно передано ДП «СЕТАМ» для продажу на електронних торгах за ціною встановленою в звіті складеному ФОП ОСОБА_2 , дата початку аукціону 25 вересня 2020, а.с. 81-82.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання про наявність порушень допущених державним виконавцем Дрогобицького МРВ ВДВС України з приводу нездійснення всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій, спрямованих на визначення вартості арештованого майна саме за взаємною згодою сторін виконавчого провадження, зокрема боржника ОСОБА_1 , оскільки останній належним чином повідомив виконавця про своє непогодження з вартістю майна, визначеною ФОП ОСОБА_4 , проте, державний виконавець не вжив заходів щодо визначення результатів вартості майна за відсутності такої згоди, не визначив результати вартості такого майна у процесуальний спосіб, зокрема, шляхом винесення відповідного процесуального рішення, не надав скаржнику відповіді на його заяву від 27.07.2020, та не повідомив строну виконавчого провадження ОСОБА_1 , як зазначено вище, про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

Щодо вимоги скаржника про визнання недійсними та скасування висновків ФОП ОСОБА_3 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 затверджено Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Національний стандарт № 1, Стандарт).

Відповідно до пункту 1 Національний стандарт № 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Відповідно до пункту 11 Національного стандарту № 1 оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладанню договору на проведення оцінки майна.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Згідно з пунктами 35, 38 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур.

Для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: - витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); - дохідний; - порівняльний.

У своїй скарзі ОСОБА_1 просить визнати недійсними та скасувати висновки складені ФОП ОСОБА_2 з огляду на те, що такі були складені на основі порівняльного підходу, який ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Пункти 16, 47 Національного стандарту № 1 визначають, що визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача.

Згідно з пунктом 56 Національного стандарту №1, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для визнання недійсними та скасування висновків ФОП ОСОБА_2 , оскільки такі відповідають вимогам нормативних актів та складені суб`єктом оціночної діяльності за наявності відповідного сертифіката №1001/18 від 21.12.2018.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визначення вартості арештованого майна відповідно до висновку судового експерта №474/20 від 31.07.2020 суд зазначає наступне.

Як встановлено Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: - витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); - дохідний; - порівняльний.

Судовим експертом ОСОБА_5 при визначенні вартості арештованого майна, згідно наданого висновку №474/20 від 31.07.2020 було також застосовано метод, зокрема порівняння, співставлення результатів з даними технічних паспортів та фіксації, який також передбачений чинним законодавством України, а тому суд з врахуванням доводів обох сторін суд приходить до висновку, що вимогами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» чітко встановлено наявність взаємної згоди сторін виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів щодо визначення результатів вартості майна у випадку відсутності такої згоди, що призвело до необхідності ОСОБА_1 звернутись до суду з даною скаргою.

При цьому, суд звертає увагу державного виконавця не те, що відповідно до позиції, сформованої Верховним Судом у постанові від 26 березня 2020 року, справа № 520/1745/18-ц, проведення оцінки без безпосереднього огляду будинку та земельної ділянки не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має недоліки, які суттєво впливають на достовірність оцінки, що в свою чергу може привести до реалізації майна за ціною нижчою, ніж реальна ринкова вартість.

В даному ж випадку, як встановлено в судовому засіданні, ФОП ОСОБА_4 оцінка арештованого майна проводилась лише на підставі порівняльного підходу, який ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування, без безпосереднього огляду арештованих нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 . Вказане, на думку суду, хоч і не є підставою для скасування такого висновку, проте може суттєво впливати на результат оцінки, що в свою чергу може привести до реалізації майна за ціною, нижчою, ніж реальна ринкова (різниця в ціні згідно висновку судового експерта Ляш І.І. та ФОП ОСОБА_2 по нежитловій будівлі складу літ «Г» площею 336,2кв.м. складає 500420 грн., а по нежитловій будівлі гаражу літ «Е-1» площею 258,1 кв.м. складає 384150 грн.), чим будуть порушені права ОСОБА_1 як боржника, а тому наявні підстави для визнання незаконними дій державного виконавця щодо проведення оцінки нерухомого майна.

Що стосується вимоги скаржника щодо зупинення передачі майна на реалізацію судом, суд враховує, що абзацом 2 ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

З врахуванням даної норми Закону, суд приходить до переконання, що усунення порушень, допущених державним виконавцем можливе лише шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах арештованого майна, а не їх зупинення, з подальшим визначенням результатів вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та вчинення дій, спрямованих на усунення суперечностей щодо вартості арештованого майна (призначення рецензування звітів, вчинення дій щодо визначення результатів вартості майна у процесуальний спосіб, належне повідомлення учасників щодо визначення таких результатів, тощо).

В той же час, суд вважає необґрунтованою вимогу скаржника ОСОБА_1 про стягнення з Дрогобицького МРВ ДВС вартості понесеної оплати за проведення судової експертизи з огляду на те, що така була проведена судовим експертом ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 , а не призначена державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та такі витрати не є судовими витратами, як пов`язані саме з розглядом зазначеної скарги.

З огляду на викладене суд доходить висновку про те, що державним виконавцем не в повній мірі виконано всі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення права ОСОБА_1 як сторони у виконавчому провадженні (наявність двох істотно різних висновків, якими визначено вартість арештованого майна), а тому наявні всі підстави для часткового задоволення вимог по скарзі.

Керуючись ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу задоволити частково.

Визнати дії державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федурко Н.В. щодо визначення результатів вартості майна боржника ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федурко Н.В. усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах нежитлового приміщення літ. Г-1, загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення, літ.Е-1, загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

В решті скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 вересня 2020 року.

Головуюча - суддя Курус Р.І.