Справа № 462/1816/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Аврамишиної Д.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Бєлопольської Ірини Романівни, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та відновлення порушених майнових прав дитини,-

В С Т А Н О В И В :

представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та відновлення порушених майнових прав дитини, покликаючись на те, що 26 вересня 2017 року до позивача звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо надання дозволу на відчуження частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності малолітній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взамін на придбання в цілому на її ім`я будинку АДРЕСА_2 . Розпорядженням №538 від 09 жовтня 2017 року від імені малолітньої доньки ОСОБА_4 було надано дозвіл на відчуження частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності малолітній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взамін на придбання в цілому на її ім`я будинку АДРЕСА_2 . Також, згідно такого розпорядження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зобов`язано протягом 3 місяців подати документи, що підтверджують забезпечення власністю ОСОБА_4 03 січня 2018 року відповідач ОСОБА_5 звернулася із заявою про відтермінування розпорядження №538 від 09 жовтня 2017 року у зв`язку із неможливістю придбання будинку АДРЕСА_2 та зазначила, що ОСОБА_4 буде забезпечено право власності на будинок АДРЕСА_3 . 20 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_5 повторно звернулась із заявою про відтермінування розпорядження №538 від 09 жовтня 2017 року у зв`язку із затримкою оформлення документів на земельну ділянку до 01 квітня 2018 року. Однак ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не подали документи щодо забезпечення власністю ОСОБА_4 , хоча квартиру АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2017 року відчужили. Просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2017 року, зобов`язати реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та провести державну реєстрацію речових прав на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 шляхом внесення запису про перехід права власності на Ѕ квартири до ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні позов заперечили, покликаються на те, що договір купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2017 року був укладений за попередньої згоди позивача, з дотриманням усіх норм законодавства, а тому відсутні будь-які підстави визнання такого договору недійсним. Просять у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, хоча згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", належно повідомлені про час та місце розгляду справи, однак відповідачі про причини неявки не повідомили, а тому, суд вважає, що справу слід вирішити у їх відсутності на підставі наявних у ній даних та доказів.

Треті особи у судове засідання не з`явились, хоча згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", належно повідомлені про час та місце розгляду справи, однак відповідачі про причини неявки не повідомили, а тому, суд вважає, що справу слід вирішити у їх відсутності на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Судом встановлено, що 26 вересня 2017 року до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо надання дозволу на відчуження частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності малолітній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взамін на придбання в цілому на її ім`я будинку АДРЕСА_2 .

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування №538 від 09 жовтня 2017 року від імені малолітньої доньки ОСОБА_4 було надано дозвіл на відчуження частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності малолітній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взамін на придбання в цілому на її ім`я будинку АДРЕСА_2 . Згідно такого розпорядження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зобов`язано протягом 3 місяців подати документи, що підтверджують забезпечення власністю ОСОБА_4 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які діяли від імені ОСОБА_4 передали у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

03 січня 2018 року відповідач ОСОБА_5 звернулася із заявою до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування про відтермінування розпорядження №538 від 09 жовтня 2017 року у зв`язку із неможливістю придбання будинку АДРЕСА_2 та зазначила, що ОСОБА_4 буде забезпечено право власності на будинок АДРЕСА_3 .

20 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_5 повторно звернулась до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування із заявою про відтермінування розпорядження №538 від 09 жовтня 2017 року у зв`язку із затримкою оформлення документів на земельну ділянку до 01 квітня 2018 року.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

Відповідно до ст 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

У ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 462/5536/16-ц від 08 липня 2020 року, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідками.

Отже, суд вважає, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту порушеного права шляхом визнання оспорюваного договору частково недійсними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності не є ефективним засобом відновлення порушеного права малолітньої ОСОБА_4 , адже за загальним правилом наслідком встановлення судом недійсності правочину є реституція. Відповідно скасування державної реєстрації права власності про державну реєстрацію права власності, визнання договору щодо відчуження спірного майна недійсним не матиме наслідком звільнення майна чи усунення перешкод у користуванні таким, а тому не відновить порушеного права ОСОБА_4 , яка не є власником майна, відчуженого за оспорюваним договором купівлі-продажу.

Також, запропонований позивачем спосіб захисту порушених, на його думку, прав беззаперечно негативно вплине на права та інтереси відповідача ОСОБА_2 , оскільки, представник позивача, не навівши жодних аргументів щодо порушення нею прав неповнолітної, не зазначає яким саме способом відповідач ОСОБА_2 , повернувши набути нею майно, повинна отримати належну їй грошову компенсацію за оскаржуваним договором купівлі-продажу.

Окрім того, як вбачається із договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , такий укладено 20 жовтня 2017 року, а розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування №538, яким було надано дозвіл на продаж від імені малолітньої ОСОБА_4 такої квартири надано 09 жовтня 2017 року, а тому на час укладення оспорюваного договору дозвіл наданий розпорядженням №538 був чинним і не скасованим та представник позивача не змогла навести жодних підстав, які б свідчили про порушення будь-яких норм закону під час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири.

Також, відповідачем ОСОБА_5 було подано заяви від 03 січня 2018 року та від 20 лютого 2018 року позивачу щодо відтермінування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування №538 від 09 жовтня 2017 року, однак такі досі не розглянуті, що підтвердила у судовому засіданні представник позивача, та представник позивача не змогла надати ґрунтовних пояснень, з яких причин такі не розглянуті та які саме права малолітньої ОСОБА_4 порушені ОСОБА_5 , яка належно повідомляла сторону позивача про тимчасову неможливість виконання розпорядження за певних підстав.

Крім того, у п. 5 розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування №538 від 09 жовтня 2017 року зазначено, що у випадку невиконання п.п.3, 4 розпорядження, особисті немайнові інтереси дитини підлягають захисту відповідно до чинного законодавства.

Однак, розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування №538 від 09 жовтня 2017 року не містить п. 3, а містить лише п.п. 1, 2, 4, 5, причин відсутності п. 3, його зміст та яка саме відповідальність настає за його невиконання представник позивача також не змогла пояснити.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, проте, представником позивача не надано суду жодним належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів щодо порушення будь-яких норм закону щодо укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2017 року.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано суду жодних належних, достатніх, достовірних, допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, які не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд вважає, що розподіл судових витрат проводити не слід.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Бєлопольської Ірини Романівни, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та відновлення порушених майнових прав дитини - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2020 року.

Суддя: /підпис/ А.І. Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І. Ліуш