Справа № 171/1581/20
У Х В А Л А

14 вересня 2020 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кодрян Л.І.

за участю секретаря Титаренко Л.Б.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особа, яка може отримати статус учасника справи ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ :

11 вересня 2020 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви. Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи вказану заяву ОСОБА_1 зазначає, що має намір подати позов до ОСОБА_2 , предметом якого буде право власності на частку вищевказаного автомобіля в порядку спадкування після смерті її сина - ОСОБА_3 .

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 , який перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . За час їх подружнього життя ними було нажито спільне майно до складу якого належить транспортний засіб - автомобіль марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . Після відкриття спадщини, яка залишилася після смерті сина, вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно - транспортний засіб. Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що нею не було надано нотаріусу документи, які підтверджують право власності її сина на вищезазначений автомобіль.

На даний час у неї виник спір із ОСОБА_2 , який полягає в тому, що остання відмовляється виділяти частку її сина у спільному майні, оскільки ОСОБА_2 вважає, що автомобіль належить виключно їй і вона може самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним транспортним засобом.

ОСОБА_1 зазначає, що спірний автомобіль деякий час перебував у її володінні, проте був вилучений у неї працівниками поліції.

Вказує, що з метою недопущення виділу частки її сина на автомобіль ОСОБА_2 має намір відчужити його на користь третіх осіб, що в подальшому може призвести до неможливості реалізації та ефективного захисту її прав на спадкове майно. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Посилаючись на положення ЦПК України ОСОБА_1 вважає, що існують правові підстави для забезпечення позову до його пред`явлення та просить заяву задовольнити.

Заяву про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України.

З долучених до заяви документів судом встановлено наступне.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 від 10 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7-8).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.10).

ОСОБА_3 перебував у шлюбі зі ОСОБА_2 з 19 серпня 2006 року, що встановлено зі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ОСОБА_2 є власником автомобіля марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.13).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що вбачається з посвідчення серії НОМЕР_6 від 24.02.2003 року (а.с.6).

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року №121/01-16 вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , у встановленому законом порядку (а.с.11).

Згідно постанови приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її сина ОСОБА_3 , оскільки нею не надано підтверджуючих документів про право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.12).

Як передбачено ч.ч.1,.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Пунктами 1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку, що між заявником та особою, яка може отримати статус учасника справи дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем рухомого майна та вважає за необхідне частково забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження майна.

Щодо вимог про накладення арешту на майно суд відмовляє виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують принцип непорушності права власності.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тому, суд вважає, що накладення арешту на майно є порушенням права власника мирно володіти своїм майном, доки право власності не спростовано в належному порядку, він має право володіти та користуватись своїм майном та несе ризик його випадкового пошкодження чи знищення.

Отже, застосування накладення заборони відчуження майна, як захід забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім цього, даний вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особа, яка може отримати статус учасника справи ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та будь-яким іншим особам відчужувати автомобіль марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Копію даної ухвали суду надіслати для виконання до Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (м. Дніпро, проспект Праці, 16)

Копію даної ухвали надіслати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 14.09.2020 року.

Суддя Л.І.Кодрян