Справа № 636/3754/18
Провадження № 2-п/636/8/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Селеверстової Л.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Віктора Володимировича про відвід судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 24.10.2019 року задоволено позов АК КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 66030 грн.. та судових витрат в розмірs 1762 грн..

03 січня 2020 року відповідачем до суду подана заява про перегляд цього заочного рішення, яка прийнята до провадження суду та призначена до розгляду в порядку вимог ст. ст. 286-2857ЦПК України у судовому засіданні на 28 лютого 2020 року о 14-40 год.

28 лютого 2020 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Юрченка В.В. про відвід судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В. у вищевказаній цивільній справі.

Заява мотивована тим, що суддя Карімов І.В. при розгляді вищевказаної цивільної справи допустив істотні порушення норм цивільно-процесуального законодавства, оскільки не надав оцінки аргументам сторони відповідача про необхідність відмови заявлених позовних вимог, не врахувавши наявність відзиву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Юрченка В.В. на позов АТ КБ «Приватбанк», який містив заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, та заперечення на відповідь на відзив, заяву відповідача про розгляд справи за його відсутність, що на думку заявника унеможливлює реалізацію прав сторони відповідача. Вважає, що суддя заздалегідь прийняв сторону позивача і не може бути безстороннім при подальшому розгляді цивільної справи.

Посилаючись на те, що такі дії судді ним (заявником) оскаржені до Вищої ради правосуддя, вважає, що існує конфлікт інтересів, і за таких обставин виникають обґрунтовані сумніви в упередженості судді.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість( ч.2).

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Статтею 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 7 ст. 56 «Закону України Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови № 8 Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії , Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України .

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені відповідачем в особі представника - адвоката Юрченка В.В., суд вважає, що останні не знайшли свого належного підтвердження, оскільки доводи відводу стосуються незгоди з процесуальними діями судді щодо оцінки доказів та ухвалення заочного рішення, тобто вирішення процесуальних питань, які можуть бути вирішені судом при розгляді як заяви відповідача ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Юрченка В.В. про скасування судового рішення, так і при розгляді справи по суті у випадку скасування заочного рішення в порядку вимог ст. 288 ЦПК України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Юрченка В.В. про відвід судді Карімова І.В. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

Керуючись ст.ст 36-40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Віктора Володимировича про відвід судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :