Провадження № 2-з/359/99/2020
Справа № 359/6937/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Степаненко А.О.,

за участі представника заявника

(позивача) - адвоката Арутюнової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області зяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на спільне набуте майно, -

встановив:

07.09.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на спільне набуте майно, а саме:

-з вимогою встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з червня 2016 року по лютий 2020 року;

-визнати садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями та споруди загальною площею 153,5 кв.м та земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :03:038:0058) площею 777 га, що розташований за адресою - Київська область, Бориспільській район, с/рада Головурівська, «Парус» садове товариство, будинок № НОМЕР_1 та квартиру, загальною площею - 53,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на % частину садового будинку з господарчими, побутовими будівлями та споруди загальною площею 153,5 кв.м та земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки :03:038:0058) площею 777 га, що розташований за адресою - Київська область, Бориспільській район, с/рада Головурівська, «Парус» садове товариство, будинок № НОМЕР_1 та частину квартиру, загальною площею - 53,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовною заявою до суду позивачем подана заява про забезпечення позову в порядку ст..ст.149-153 ЦПК України.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.09.2020 визначено суддю Муранову-Лесів І.В. для розгляду вказаної заяви.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 повністю підтримала подану заяву та викладеній в ній обставини, просила заяву задовольнити. Додатково пояснила, що на даний час відповідач забрала дитини а також документи на спірне майно та знаходиться на тимчасово окупованій території в м.Луганську.

Заслухавши пояснення представника заявника, ознайомившись з долученими до заяви про забезпечення позову та до позовної заяви документами, а також копією свідоцтва про народження дитини сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке не було долучено до позовної заяви, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, заява про забезпечення доказів обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з червня 2016 р. і по зиму 2020 р. вели спільне господарство, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в якій мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, а також здійснювали спільні витрати і придбання майна в інтересах сім`ї, мають спільну дитину. Також зазначено, що під час спільного проживання сторонами було набуто у власність спірне нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване за відповідачем.

Як стверджує заявник, останнім часом після того, як відносили почали псуватись постало питання про подальшу долю спільного майна - нерухомого майна, і саме з цього періоду почались ще більші сварки та спроби відповідача уникнути добровільного вирішення подальшої долі спільного майна, з кінця зими 2020р. вони припинили проживати однією сім`єю. Також вказує, що позивач продовжує проживати в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач регулярно вимагає від нього виселення, в тому числі і з метою продажу даного будинку.

Заявник зазначає, що на даний час існує досить висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спільно нажитого майна, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на сьогоднішній день було обумовлено про наміри його продати та постійно проживати на непідконтрольній для Українській владі території - м. Луганськ.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, до заяви додано докази сплати судового збору в розмірі 420,40 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується : 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 2 ст. 150 ЦПК України визначено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як роз`яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З доданих до заяви документів встановлено, що на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю, позивачем надано ряд доказів, в тому числі свідоцтво про народження їх спільної з відповідачкою дитини, заяви свідків та інші. Відповідач згідно з даними її паспорта, копія якого долучена позивачем, має зареєстроване місце проживання у м.Луганську. Спірне майно, яке зареєстроване за відповідачкою, було набуто у власність у вказаний позивачем період спільного проживання.

Враховуючи вище наведені вимоги чинного процесуального законодавства, суд вважає, можливим і доцільним вжити заходи забезпечення позову до ухвалення судового рішення у справі. Так, суд враховує, що пред`явлено позов про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірного нерухомого майна, а отже, у разі його відчуження відповідачем, що є достатньо ймовірним в силу тих обставин, що відповідачка за твердженням позивача на даний час припинила з ним відносини та може перебувати на тимчасово не підконтрольній Україні території, є номінальним власником спірного майна, має в розпорядження правовстановлюючі документи, а отже у будь-який момент може здійснити його відчуження, що в подальшому може призвести до неможливості, або суттєвого ускладнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Так, згідно ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При цьому відповідно до ч. 5 даної статті розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Заявник вважає, що в його ситуації відсутні підстави для обов`язкового вжиття заходів зустрічного забезпечення, посилаючись на свій майновий стан. Суд погоджується з такими доводами, оскільки з наданих позивачем документів вбачається, що він, хоч і зареєстрований на тимчасово окупований території України, проте тривалий час проживає та працює на території м.Полтава, м.Києва та Київської області, офіційно працевлаштований та має постійний дохід.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, який стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується за виконавчим документом про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог та що підлягають негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 353 -355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно:

- садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями, та спорудами загальною площею 153,5 кв.м та земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :03:038:0058) площею 777 га, що розташовані за адресою - АДРЕСА_2 , право власності на який оформлено за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 );

- квартиру, загальною площею - 53,7 кв.м що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку оформлено за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

В межах виконання даної ухвали визначити, що стягувачем є :

- ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , поштова адреса: АДРЕСА_3 );

боржником : ОСОБА_2 (РНОКПП- НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 ; місце останнього фактичного проживання та місце знаходження нерухомого майна: АДРЕСА_2 ).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її винесення 10 вересня 2020 року і підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Копію даної ухвали відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України направити, для відома заявнику та боржнику.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Муранова-Лесів