Справа № 591/833/20
Провадження № 2/591/1365/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання - Бабич В.В.,

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 та свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2007 року по справі №2-1265/07 вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 2/5 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

З моменту винесення вказаного рішення суду, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стали повнолітніми. Крім того, відбулися зміни в сімейному законодавстві, які набули чинності 08 липня 2017 року, відповідно до яких розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1109 грн. 00 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи та призначенням судового засідання на 14 квітня 2020 року о 09 год. 20 хв.

14 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 червня 2020 року 15 год.00 хв. у зв`язку із неявкою в судове засідання позивача.

04 червня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 09 вересня 2020 року, 13 год.00 хв. у зв`язку з неявкою в судове засідання позивачки, судом зобов`язано надати докази поважності неявки в судове засідання.

В дане судове засідання з`явився представник позивачки адвокат Казак М.В., який позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Від відповідача надійшла письмова заява, в якій вона просить слухати справу в його відсутність, заявлені вимоги не визнає.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що 07 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5).

Від спільного життя сторони мають чотирьох дітей.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2007 року по справі №2-1265/07 вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 2/5 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2007 року до досягнення дітьми повноліття, на користь матері ОСОБА_10 (а.с.3-4).

З довідки Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №25 від 01 червня 2020 року №01-26/160, що видана ОСОБА_3 , вбачається, що його донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно навчається у 8-А класі КУ Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №25 м. Суми, Сумської області та проживає з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Відповідно до довідки Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» імені І.Г.Харитоненка №359 від 01 червня 2020 року, що видана ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_8 дійсно зарахований з 27 червня 2019 року ліцеїстом до Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України, не перебуває на повному державному утриманні. Ліцеїст знаходиться на забезпеченні (харчування, навчання, проживання та речове забезпечення). Термін навчання два роки. Закінчує навчання - 05 червня 2021 року та здобуде повну загальну середню освіту. Стипендію не отримує. Дитина охайна, доглянута, неконфліктна. Проживає разом з батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 . Вихованням дитини займається батько, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини і навчального закладу (а.с. 29).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17.

Також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 202 року у справі №682/3112/18 зазначено, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Не може бути підставою для задоволення позову про зміну способу стягнення аліментів і обставини того, що сини сторін ОСОБА_4 і ОСОБА_5 досягли повноліття, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий.

Повне судове рішення виготовлене 15 вересня 2020 року.

Суддя А.П.Сидоренко