Справа № 524/576/20
Провадження № 6/524/77/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про звернення стягнення на нерухоме майно, що не зареєстровано у встановленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, що не зареєстровано у встановленому законом порядку та належить боржнику ОСОБА_1 .

Подання мотивує тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 60313578 з примусового виконання виконавчого листа № 814/580/19, виданого 22.07.2019 року Полтавським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу 900 000 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. 16.10.2019 року боржник звернувся до виконання із заявою, в якій запропонував у відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернути стягнення в першу чергу на магазин для реалізації продовольчих товарів, загальною площею 34,4 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 . Виконавцем було встановлено, що право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства. З урахуванням наведеного, виконавець просить звернути стягнення на магазин для реалізації продовольчих товарів, загальною площею 34,4 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 , у відповідності до ст. 440 ЦПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Приватний виконавець надав суду заяву про слухання справи без його участі, заяву підтримав, просив задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступні обставини справи.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження № 60313578 з примусового виконання виконавчого листа № 814/580/19, виданого 22.07.2019 року Полтавським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу 900 000 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. 16.10.2019 року боржник звернувся до виконання із заявою, в якій запропонував у відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернути стягнення в першу чергу на магазин для реалізації продовольчих товарів, загальною площею 34,4 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 . З урахуванням наведеного, виконавець просить звернути стягнення в першу чергу на магазин для реалізації продовольчих товарів, загальною площею 34,4 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Ч. 1 статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частини третьої, четвертої статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Керуючись ст. 440 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про звернення стягнення на нерухоме майно, що не зареєстровано у встановленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: магазин для реалізації продовольчих товарів, загальною площею 34,4 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 . З урахуванням наведеного, виконавець просить звернути стягнення в першу чергу на магазин для реалізації продовольчих товарів, загальною площею 34,4 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 , для організації примусового виконання виконавчого листа Полтавського апеляційного суду № 814/580/19 від 22.07.2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Суддя Ж.О. Кривич