Справа № 351/2861/19
Номер провадження №2/351/259/20
У Х В А Л А

27 лютого 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М.

секретар - Лакуста М.З.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Горішньозалучанської сільської ради про скасування рішень Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 28.01.2015р. за №284-22/2015 "Про надання в користування земельних ділянок" та від 21.09.2016р. за №66-6/2016 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки",-

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області Собко В.М. надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Горішньозалучанської сільської ради про скасування рішень Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 28.01.2015р. за №284-22/2015 "Про надання в користування земельних ділянок" та від 21.09.2016р. за №66-6/2016 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки".

У даній справі позивач ОСОБА_1 подав заяву про відвід головуючому судді Собко В.М., на підставі того, що з огляду на те, що суддя Собко В.М. уже виносив рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Горішньозалучанської сільської ради про скасування рішень сільської ради, яке розглядалося у порядку адміністративного судочинства, яке було скасоване апеляційним судом, а тому у нього є сумніви, що суддя Собко В.М. прийме інше рішення і у порядку цивільного судочинства, однак у задоволенні даного відводу йому було відмовлено.

Судом встановлено, що суддя Собко В.М. брав участь у вирішенні справи у порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Горішньозалучанської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішень сільської ради, рішення у якому Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.10.2019 було скасоване, а тому можуть виникнути сумніви у його неупередженості при вирішенні даної справи у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37, 38 даного Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Відповідно до ст.39 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Порядок розгляду питання про самовідвід регламентований положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України, якими визначено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє самовідвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Проаналізувавши фактичні обставини вищевказаної справи та зазначені норми процесуального закону, головуючим суддею у справі заявлено самовідвід на підставі того, що він брав участь у вирішенні справи у порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Горішньозалучанської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішень сільської ради, рішення у якому було скасоване, а тому можуть виникнути сумніви у його об`єктивності та неупередженості при вирішенні даної справи у порядку цивільного судочинства.

Задля уникнення будь-яких непорозумінь при вирішенні даного спору головуючий суддя має бути відведений заради виключення можливості стверджувати про сумнів щодо його об`єктивності та упередженості.

Статтею 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006р. схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 р. № 2006/23).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд (склад суду) достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Кипріану проти Кіпру»).

Так, відповідно до п.12 висновку №1 Консультативної рада європейських суддів, при винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але й повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що для віри в незалежність і неупередженість суду важливі їх зовнішні ознаки, оскільки під питанням знаходяться повага і авторитет, які суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі ст.ст. 36, 37 ЦПК України заявлений по справі самовідвід судді Собко В.М. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-41, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід судді Собко Василя Мар`яновича по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Горішньозалучанської сільської ради про скасування рішень Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 28.01.2015р. за №284-22/2015 "Про надання в користування земельних ділянок" та від 21.09.2016р. за №66-6/2016 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" задоволити.

Справу передати до канцелярії Снятинського районного суду Івано-Франківської області для визначення судді, який буде розглядати справу, в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.М.Собко