Справа № 127/4668/18
Провадження № 22-ц/801/368/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 рокуСправа № 127/4668/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів Шемети Т.М., Панасюка О.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини за апеляційною скаргою на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2018 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 травня1992 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Вінницькому відділі РАЦС, актовий запис № 858. За час перебування у шлюбі позивач отримала другу групу інвалідності, і отримує мінімальну пенсію по інвалідності.

Після останнього медичного огляду, стан здоров`я ОСОБА_1 різко погіршився, в зв`язку із чим вона потребує лікування, на що її пенсії не вистачає взагалі, не кажучи про харчування, одяг і сплату комунальних послуг.

Відповідач матеріальну допомогу дружині не надає і не приймає ніякої участі у матеріальному утриманні сім`ї, виїхав на заробітки за кордон і значний час перебуває там.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом та просила стягнути із відповідача на її користь аліменти, на її утримання у розмірі ј частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць починаючи стягнення з моменту подання позову, а саме з 02 березня 2018 року.

Рішення суду, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що позивач отримує пенсію в зв`язку із інвалідністю, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, а тому не є особою, що потребує матеріальної допомоги в розумінні ст. 75 СК України. Водночас, зазначає, що в добровільному порядку надсилав дружині кошти на сплату комунальних платежів, купівлю продуктів та інших товарів.

У відзиві ОСОБА_1 заперечила аргументи позивача викладені в апеляційній скарзі вказавши, що вона є інвалідом другої групи, має онкологічне захворювання та потребує оперативного втручання, в зв`язку з чим і потребує матеріальної допомоги з боку відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 368ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги відповідача, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом достовірно встановлено, що 12 травня 1992 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів, актовий запис № 858, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 12 травня 1992 року.

Позивач ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду медико соціальної експертної комісії від 18 травня 2017 року, серії 12 ААА № 582591.

Згідно довідки Управління пенсійного фонду України в місті Вінниця сукупний дохід пенсії позивача з вересня 2017 по лютий 2018 становить 8693,92 грн.

За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 грн., з 1 травня - 1312 грн., з 1 грудня - 1373 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року 1373 грн, з 1 липня 1435 грн, з 1 грудня 1497 грн.

Установлено, що відповідно до довідки Управління пенсійного фонду України в місті Вінниця розмір пенсії позивача в вересні 2017 року становив 1396,87 грн, а з жовтня 2017 року по лютий 2018 року 1459,41 грн. (а.с. 6).

Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції, позивач отримувала щомісячні виплати, що забезпечували її прожитковий мінімум, встановлений законом, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета