Справа № 333/2074/19
Пр. № 2/333/123/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, компенсації втрати частини заробітної плати, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який обгрунтовував наступним.
04.03.2019 р. він був звільнений з посади спеціаліста дирекції з захисту ресурсів АТ«ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору та трудового договору. При звільненні і в подальшому, по день пред`явлення позову, роботодавцем відповідачем по справі, в порушення вимог законодавства не були виплачені позивачу: заробітна плата, в тому числі компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога, передбачена ст. 44 КЗпП України. На підставі вищезазначеного, позивач, з урахуванням його заяви про збільшення позовних вимог від 18.04.2020 р. просить суд: стягнути з відповідача, в тому числі з розрахункового рахунку відокремленого підрозділу відповідача Придніпровського виробничого управління Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» в м. Світловодські Кіровоградської області, на його користь:
- заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2018 р. по березень 2019 р. у загальному розмірі 15 799,36 грн., за вирахуванням податків та обов`язкових платежів;
- середній заробіток за час затримки виплати належних виплат за період з 07.05.2019 р. по день фактичного розрахунку;
- компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати відповідно до індексу інфляції за період з грудня 2018 р. по день фактичного розрахунку.
Також позивач просить покласти понесені ним судові витрати на відповідача.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2019 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.
Позивач у відповіді на відзив зазначив, що заявлені відповідачем суми компенсації за не використані дні відпустки та вихідної допомоги не обґрунтовані, накладений арешт на кошти відповідача не є законною підставою для невиплати заробітної плати позивачу. В наданих відповідачем довідці №14 та розрахунковому листку про заробіток позивача за лютий 2019 р. містяться безпідставні розбіжності щодо розміру заробітної плати.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2019 р., заява позивача про збільшення позовних вимог від 25.09.2019 р., була залишена без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачем процесуального строку для її подання.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2019 р. провадження по даній цивільній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №333/4108/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про скасування наказу про преміювання.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2020 р. по цивільній справі №333/4108/19, за заявою позивача залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про скасування наказу про преміювання.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2020 р. провадження по даній цивільній справі поновлено.
В судове засідання 07.09.2020 р. позивач по справі не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання 07.09.2020 р. не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду 07.09.2020 р. надійшла заява відповідача, в якій останні зазначив, що за період з 04.03.2019 року по теперішній час ОСОБА_1 були здійснені наступні виплати:
24.05.2019 - 1000 грн з/плата за грудень 2018 р
31.07.2019 - 388,33 грн з/пл за грудень 2018
29.08.2019 - 400 грн січень 2019
16.10.2019 - 6445,59 грн компенсація за невикористані відпустки
Інших виплат, в рамках даного спору АТ «ЗАлК» на користь ОСОБА_1 не здійснювало.
Окрім того, просить врахувати, що наказом від 12.03.2020 року №ЗАлК-20- Н088/02а було скасовано наказ ЗАлК-19-Н057/02а від 17.04.2019 року.
Відповідач просить врахувати дані відомості при ухваленні рішення. Просить розглянути справу за його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм відносини.
Позивач з 13.03.2017 р. перебував в трудових відносинах з відповідачем, дана обставина підтверджується копією наказу АТ ««ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» № 02-29/а від 10.03.2017 р., про прийняття позивача на посаду спеціаліста групи оперативного реагування дирекції по захисту ресурсів даного підприємства (а.с. 78). 04.03.2019 р. позивач, за власним бажанням, був звільнений з посади спеціаліста, дирекції по захисту ресурсів даного підприємства, на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов трудового та колективного договору. Дані обставини підтверджуються заявою ОСОБА_1 , копією наказу АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» №ЗАлК-19- П029/02а (а.с. 9, 80). В даному наказі міститься розпорядження: виплатити компенсацію за 30,41 календарні дні невикористаної відпустку; не виплачувати премію за лютий, березень 2019 р.
Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно змістом ч.1 ст. 83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до ст. 44 КЗпП при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до довідки АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» від 14.06.2019 р. №011-0485 (а.с. 115), на 14.06.2019 року існує заборгованість з виплати заробітної плати при звільненні ОСОБА_1 , за вирахуванням податків загальна сума складає 21 243,16 грн. у т.ч.: заробітна плата за грудень 2018 р. - 388,33 грн.; заробітна плата за січень 2019 р. - 6 815,65 грн.; заробітна плата за лютий 2019 р. - 5 631,00 грн.; заробітна плата за березень 2019 р. - 1 962,59 грн.; компенсація невикористаної відпустки - 6 445,59 грн.
З розрахункового листа по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_2 за березень 2019 р., протоколу розрахунку цієї компенсації (а.с.82, 85) вбачається, що відповідачем нарахована до виплати компенсація за невикористані позивачем дні відпустки у розмірі 8006,95 грн., з відрахуванням суми податків, зборів та обов`язкових платежів (19,5%) сума компенсації становить 6445,59 грн.
Позивачем був здійснений розрахунок заявлених ним сум: компенсації за невикористані дні відпустки, вихідної допомоги. При цьому, даний розрахунок був здійснений позивачем з урахуванням нарахованої йому відповідачем заробітної плати за лютий 2019 р., в тому числі премії на суму 5595 грн., яка була нарахована на підставі наказу відповідача № ЗАлК-19-Н057/02а від 17.04.2019 р. «Про виплату премії працівникам». Вищевказаний наказ був скасований наказом відповідача № ЗАлК-20- Н088/02а від 12.03.2020 р. (а.с.194). Відповідачем був здійснений розрахунок компенсації вже з урахуванням скасованого наказу.
Суд, погоджується з визначеними відповідачем сумами компенсації позивачу за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги, та погодженою сторонами суми заборгованості по заробітній платі.
З копій відомостей по заробітній платі та платіжних доручень (а.с,180-193), вбачається, що з 04.03.2019 року (дня звільнення позивача) відповідачем по теперішній час ОСОБА_1 були здійснені наступні виплати:
24.05.2019 - 1000 грн з/плата за грудень 2018 р
31.07.2019 - 388,33 грн з/пл за грудень 2018
29.08.2019 - 400 грн січень 2019
16.10.2019 - 6445,59 грн компенсація за невикористані відпустки
З огляду на вищезазначене, на час розгляду справи, позивачу відповідачем виплачена сума компенсації за невикористані дні відпустки в повному обсязі, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
З матеріалів справи встановлено, що на час розгляду справи відповідач не в повному обсязі виплатив позивачу належні йому виплати при звільненні. Причини невиплати позивачеві, при його звільненні, нарахованої заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки, а також передбаченої ст. 44 КЗпП вихідної допомоги, зазначені відповідачем в заявах по суті справи, суд вважає не поважними. Зазначена відповідачем обставина про накладення, в межах виконавчого провадження, арешту на його кошти на розрахункових рахунках, не звільняє роботодавця від обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 116 КЗпП. Отже, судом встановлено, що призначені позивачу виплати, які мав сплатити відповідач при звільненні ОСОБА_1 , не були виплачені останньому в строки встановлені ч. 1 ст. 116 КЗпП, з вини роботодавця відповідача по справі.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Виходячи з цього, період затримки підлягає обчисленню за робочі дні з використанням даних про середньоденну заробітну плату позивача.
Дані висновки суду повністю узгоджуються з роз`ясненнями Верховного Суду України про порядок застосування зазначеної норми матеріального права у постанові від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс14.
Відповідно до довідки №14 від 14.05.2019 р., виданої відповідачем (а.с. 81), середньоденна заробітна плата позивача, яка розрахована відповідно до вищезазначених вимог Порядку, становить 369,20 грн.
Зазначена довідка видана відповідачем за підписами уповноважених осіб, за формою та змістом відповідає вимогам процесуального закону до письмових доказів, є належною до предмету доказування у даній справі.
З огляду на те, що ОСОБА_1 був звільнений 04 березня 2019 року, повний розрахунок станом на день розгляду справи не проведений, розрахунок середнього заробітку за час затримки має здійснюватися за період з 05 березня 2019 року по 07 вересня 2020 року включно - по день постановлення рішення
Визначаючи кількість робочих днів за період з 05 березня 2019 року по 07 вересня 2020 року, суд керується листами Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 р. № 78/0/206-18, від 29.07.2019 р. N 1133/0/206-19 р., якими встановлено норми тривалості робочого часу на 2019 р., 2020 р.
Згідно вказаного документу в березні 2019 року (з 05 числа) було 18 робочих днів; у квітні - 21 робочий день; в травні - 21; в червні - 18; в липні 23; в серпні - 21; у вересні 21; жовтні 22; в листопада 21; грудень 21. В січні 2020 р. 21; в лютому 20; в березні 21; квітні -21; травні 19; червні -20; липні -23; серпні 20; вересні (до 7-го числа) 4 дні.
Таким чином загальна кількість робочих днів з моменту звільнення ОСОБА_1 до моменту постановлення рішення становить 355. Сума середнього заробітку за даний період складає 131 066,00 грн. (355 днів х 369,20 середньоденна заробітна плата позивача)
При вирішенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки суд також враховує наступне.
За змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зазначила, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:
- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум;
- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку із встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи справедливим, пропорційним таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, розмір відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні виплат у сумі 30 000,00 грн., що на думку суду, буде справедливим по відношенню до обох сторін спору.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, суд враховує наступне.
Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» (в редакції, чинній з 01.01.1997 р.) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до ст.2,3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Постановою КМУ від 21.02.2001 р.№ 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати ,згідно до п.4 цього Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу, без включення до розрахунку індексу споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід.
З урахуванням вищезазначених положень, а також здійснених відповідачем сум виплати позивачу заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані дні відпустки, вихідної допомоги та дати їх погашення, загальна сума компенсації позивачу втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до здійсненого судом нижченаведеного розрахунку, становить 620,33 грн.
Місяць виникнення заборгованостіСума заборгованості, грн. (за вирахуванням податків)Сума виплат, грн. (погашення заборгованості)Індекс споживчих цін (ІСЦ) за період невиплатиВеличина приросту ІСЦ (гр.4-100)Сума компенсації втрат частини доходу, грн. (гр.2хгр.5)/100Розрахунок індексу споживчих цін (ІСЦ)
Грудень 2018 р.1388.33 (заборгованість по заробітній платі1000,00 (24.05.19)103.443.4447.80ІСЦ за січень 19 р.-квітень 19 р. (1.01х1.005х1.009х1.01)х100
Грудень 2018 р.388.33 (заборгованість по заробітній платі388,33 (31.07.19 р.)100.200.200.76ІСЦ за травень 19 р.-червень 19 р. (1.007х0.995)х100
Січень 2019 р.6415.65 (заборгованість по заробітній платі 100.400.4025.53ІСЦ за серпень 19 р.- вересень 19 р. (0.997х1.007)х100
Всього: 620,33
Вимоги позивача про стягнення зазначених вище сум з розрахункового рахунку відокремленого підрозділу відповідача Придніпровського виробничого управління Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» в м. Світловодські Кіровоградської області, задоволенню не підлягають, оскільки позивач перебував в трудових відносинах безпосередньо з Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат».
Суд, при вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, враховує наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо), а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акт приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо) Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Представником позивача адвокатом Волошиною Є.В. надано угоду про надання правової допомоги від 08.04.2019 р. (а.с. 15-16), додаткову угоду до угоди про надання правової допомоги від 11.06.2019 р. (а.с. 104), відповідно до якої вартість наданих послуг за цими угодами складає 7400 грн., ордер на надання правової допомоги адвоката Волошиною Є.В. (а.с. 35), акти виконаних послуг від 02.05.2019 р., 10.06.2019 р. (а.с. 68, 103). Докази на підтвердження здійснення позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 7400 грн. суду не надані.
Згідно з вищевказаною додатковою угодою №1 до угоди про надання правової допомоги від 08.04.2019 р., оплата послуг відбувається після фактичного виконання рішення АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», що також підтверджує ту обставину, що до теперішнього часу позивачем фактично не були понесені витрати на правничу допомогу.
З огляду на вищевказане, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265, ст. 268, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, компенсації втрати частини заробітної плати, - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 14.09.2020 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова