Провадження №2/523/3887/20
У Х В А Л А

"26" серпня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільне сумісне майно та заборону вчинення будь-яких дій стосовно нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з березня 2011 року та по березень 2020 року фактично проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 та як наслідок спільного проживання у сторін народилась дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що питання з приводу реєстрації шлюбу не порушувалось, оскільки сторони мали довіру один до одного та не вважали це необхідністю. Позивач зазначає, що за час перебування у фактичних шлюбних відносинах подружжя набуло у власність певне рухоме та нерухоме майно, яке відповідно має намір поділити згідно вимог Сімейного Кодексу України. У зв`язку з викладеним просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , визнати об`єктами права спільної сумісної власності рухоме та нерухоме майно та розділити спільне майно подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позовна заява про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя також, містить вимогу щодо забезпечення позову: шляхом накладення арешту на спільне сумісне майно та заборону вчинення будь-яких дій стосовно нерухомого майна.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою до суду. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову ст. 151 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.5 ст.151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.4).1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто заявник мав сплати при поданні заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

Разом з тим, у порушення вимог вищенаведених норм, позивачем до заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору, не наведено та не зазначено будь-яких обставин, які б відповідно до вимог закону давали підстави для звільнення заявника від сплати судового збору.

Крім іншого, заява про забезпечення позову в супереч вимогам ч. 6 ст. 151 ЦПК України не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Разом з цим, заява взагалі не містить переліку майна на яке позивач просить накласти арешт, із заяви взагалі не зрозуміло що мав на увазі позивач зазначаючи: заборонити вчинення будь-яких дій стосовно рухомого майна.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Враховуючи вищенаведене, оскільки заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, до заяви не додано доказів сплати судового збору, заява не містить чітко визначеного обсягу нерухомого/рухомого майна, на яке позивач просить суд накласти заборону, суд приходить до висновку про наявність підстав для її повернення, відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України. Однак, оскільки вимоги про накладення арешту викладені безпосередньо в позовній заяві, тому суд позбавлений можливості повернути заяву відповідно до вимог ч. 10 ст. 153 ЦПК України, у зв`язку з цим суд відмовляє в задоволені заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 81, 149, 150, 151, 153, 116, 258-261, 353-355, 441, пп.15.5 п.15 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільне сумісне майно та заборону вчинення будь-яких дій стосовно рухомого майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя: