Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6555/19
Провадження № 2-с/711/2/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Скляренко В.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відшкодування судового збору за подання заяви про скасування судового наказу у справі № 711/6555/19 за заявою Приватного підприємства «Ремонтно-експлуатаційне управління «Надія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

30.09.2019 року Придніпровським районним судом міста Черкаси було видано судовий наказ у справі №711/6555/19, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПП «Ремонтно-експлуатаційне управління «Надія» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, що утворилась за період з 01.02.2018 року до 01.05.2019 року в сумі 4179 грн. 84 коп. та судовий збір в сумі 192 грн. 10 коп.

29.01.2020 року від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про скасування вищевказаного судового наказу.

За наслідками розгляду такої заяви судом постановлено ухвалу від 31.01.2020 року про скасування відповідного судового наказу.

В заяві про скасування судового наказу боржник також заявляла клопотання про відшкодування їй судових витрат з оплати судового збору в сумі 105 грн. 10 коп., сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу.

10.02.2020 року до суду звернулась адвокат Стріховська Ю.С., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , з адвокатським запитом, в якому просила повідомити причини та підстави не вирішення судом вимог боржника про відшкодування сплаченого нею судового збору за подання заяви про скасування судового наказу.

Надаючи оцінку доводам боржника щодо відшкодування йому витрат зі сплати судового збору за подання заяви про скасування судового наказу та вирішуючи питання щодо порядку розгляду клопотання про відшкодування боржнику судового збору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, норм ЦПК, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Кожен з видів провадження цивільного судочинства має свої особливості, які детально регламентуються відповідними положеннями ЦПК і можуть доповнюватись нормами інших законів України.

Положення ЦПК, які регулюють питання щодо судових витрат, є загальними і застосовуються до всіх видів провадження цивільного судочинства, але з особливостями, передбаченими відповідними нормами ЦПК.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами цивільних справ регулюються ст.ст. 141, 142 ЦПК. Натомість системний правовий аналіз змісту ст.ст. 141, 142 ЦПК України свідчить, що зазначені положення стосуються виключно позовного провадження і не підлягають застосуванню у випадках коли цивільне судочинство здійснюється за правилами наказного або окремого провадження, якщо законом не передбачене інше.

Нормами Розділу ІІ ЦПК України, якими регулюється порядок здійснення наказного провадження, не передбачено порядку відшкодування учасникам справи (стягувач і боржник) понесених ними судових витрат, окрім п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК (сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника у разі видачі судового наказу). В усіх інших випадках понесені учасниками справи наказного провадження судові витрати відшкодуванню не підлягають. Зазначене обумовлюється особливостями наказного провадження, зокрема тим, що у разі повного або часткового заперечення з боку боржника обґрунтованості вимог стягувача, а відповідно і змісту судового наказу, і вчасне подання боржником заяви про скасування судового наказу, такий судовий наказ підлягає безумовному скасуванню, внаслідок чого залишається невирішеним питання щодо правомірності вимог стягувача до боржника, що у свою чергу свідчить про наявність спору між такими учасниками цивільних правовідносин, який по суті може бути розглянутий судом лише в порядку позовного провадження і саме під час такого судового розгляду (в порядку позовного провадження) судом може бути вирішене питання щодо судових витрат, понесених такими учасниками справи у зв`язку із використанням позивачем (який був стягувачем у наказному провадженні) його права на судовий захист в порядку наказного провадження.

Крім того, ані нормами ЦПК України ані інших законів суд не наділений повноваженнями ухвалити рішення про відшкодування у справі наказного провадження боржнику суми судового збору.

Таким чином, заявлені боржником вимоги про відшкодування йому суми судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу, не підлягають задоволенню, оскільки розгляд таких вимог в рамках цивільної справи в порядку наказного провадження не передбачений законом. Отже з огляду на засади правового порядку та загальні правила процесуального регулювання порядку здійснення цивільного судочинства клопотання боржника, яке містить вимоги про відшкодування судових витрат у зв`язку з поданням заяви про скасування судового наказу, підлягає залишенню без розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 11, 171, 258-260 Цивільного процесуального кодексу України суддя, -

у х в а л и в:

Залишити без розгляду клопотання ОСОБА_1 про відшкодування судового збору за подання заяви про скасування судового наказу у справі № 711/6555/19 за заявою Приватного підприємства «Ремонтно-експлуатаційне управління «Надія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.М. Скляренко