Справа №: 398/1197/16-ц
провадження №: 2/398/14/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" лютого 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Борозни Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник адвокат Чередніченко Людмила Петрівна, до ОСОБА_2 , представник адвокат Ковальов Андрій Ігорович, про стягнення грошової компенсації за частку у спільному сумісному майні подружжя,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошової компенсації з 1/2 частину у спільному майні подружжя, а саме 52007,50 грн. за автомобіль «Вольксваген Т4», д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем по справі перебував у шлюбі з 27 квітня 2011 року, який був розірваний рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2012 року. У вересні 2011 року вони як подружжя спільно придбали автомобіль фольцваген Т4, д.н.з. НОМЕР_1 , пасажирський В, який зареєстрований в МРЕВ ДАІ м. Олександрія на ім`я відповідача. З березня 2012 року вони посварились та позивач виїхав з місця їх проживання. З цього часу позивач проживає за місцем своєї реєстрації. Між сторонами раніше були судові спори відносно автомобіля. 15 жовтня 2013 року відповідачка подала до суду заяву про залишення позову без розгляду. Після цього відповідач забрала автомобіль запевнивши, що поверне йому вартість 1/2 частки ціни автомобіля, але до сих пір гроші не повернула. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №28.2016, вартість автомобіля складає 104015,52 грн. З огляду на викладене, позивач вважає, що має право на компенсацію в сумі 52007,50 грн.. В добровільному порядку відповідач не бажає виплатити йому компенсацію в сумі 52007,50грн., у зв`язку з чим він змушений звернутись з позовом в суд.

31 жовтня 2016 року представником відповідача було подано заперечення на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що у вересні 2011 року, тобто в період шлюбу, відповідачем було придбано автомобіль Volkswagen T4, д.н.з. НОМЕР_1 , пасажирський В, який зареєстровано у МРЕВ ДАІ м. Олександрія на її імя. 30 травня 2012 року під час сварки ОСОБА_1 зібрав свої речі та виїхав з місця їх мешкання. При цьому він самовільно забрав ключі від автомобіля Volkswagen T4, свідоцтво про реєстрацію та сам автомобіль, а також паспорт відповідача а мобільний телефон Nokia 5330 разом з SIM карткою оператора мобільного зв`язку МТС. Вбачаючи у таких діях ОСОБА_1 склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, 03 жовтня 2013 року відповідач звернулась до Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області з заявою про притягнення останнього до встановленої законом кримінальної відповідальності. У ході перевірки Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області викладених у заяві відповідачки обставин, зі слів ОСОБА_1 було з`ясовано, що під час перебування спірного автомобіля у ОСОБА_1 , невідома особа на прізвище ОСОБА_3 протиправно заволодів ним, фізично відібравши сам автомобіль та його приналежності у позивача. Вважаючи, що у діях невідомої особи на прізвище ОСОБА_3 вбачається склад злочину, 05 грудня 2012 року відповідач звернулась до Олександрійського РВ УМВС України в Кіровоградській області з заявою про встановлення особи (осіб) винних у протиправному заволодінні транспортним засобом марки Volkswagen T4, д.н.з. НОМЕР_1 та порушення кримінальної справи. Про те, ані сам автомобіль ані його приналежності на користь відповідача позивачем (третіми особами) не повертались, що свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_1 щодо перебування автомобіля в неї та вимог про відшкодування вартості 1/2 частини автомобіля. Вважає, що позивачем у порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не доведено що спірний автомобіль був відчужений відповідачем або використаний нею на свій розсуд проти його волі, чи прихований від нього, що виключає можливість стягнення з відповідача грошової компенсації 1/2 частини вартості зазначеного транспортного засобу. Не заслуговує на увагу суду і доводи ОСОБА_1 щодо подачі позову без пропуску встановленого ч. 2 ст. 72 СК України строку позовної давності. За умовами ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Як було зазначено вище, спірний автомобіль вибув з володіння та користування їх сім`ї ще у травні 2012 року, при чому з вини позивача. Саме тоді ОСОБА_1 мав довідатись про стверджуване ним порушення права власності. Керуючись ч., ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, до винесення судом рішення вважає за необхідне зробити заяву про сплив позовної давності за вимогою ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна подружжя та просить відмовити йому у позові на цій підставі.

Позивач у судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Чередніченко Л.П. підтримали позов із зазначених у ньому підстав а також у зв`язку з тим, що під час рпозгляду справи з витребуваних судом документів стало відомо про те, що відплвідач без відома і згоди позивача перереєструвала, тобто здійснила відчуження належного їм на праві спільної сімічної власності автомобіля на іншу особу, а саме на ОСОБА_4 .

Відповідач у судове засідання не з`явилась. Її представник адвокат Ковальов А.І. заперечували проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві, та просив застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Пантаївською селищною радою м. Олександрії Кіровоградської області від 27 квітня 2011 року, актовий запис №6, 27 квітня 2011 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , прізвище чоловіка після укладення шлюбу зазначено « ОСОБА_6 » та дружини « ОСОБА_6 ».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , за ОСОБА_7 з 17.11.2011 року зареєстрований автомобіль Volkswagen Transporter, пасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2012 року, шлюб зареєстрований 27.04.2011 року Пантаївською селищною радою м. Олександрії Кіровоградської області, актовий запис №6, між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно висновку №28.2016 експертного автотоварознавчого дослідження від 01 квітня 2016 року, середня ринкова вартість автомобіля марки, моделі Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов, у яких він експлуатувався (зберігався), без проведення огляду КТЗ, на момент проведення дослідження 01.04.2016 року становить 104015,52 грн..

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 15.10.2013 року у цивільній справі №398/4680/13-ц, адресованої судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Крімченко С.А., Сусліч О.О. остання просила у зв`язку з бажанням сторін примиритись та можливістю вирішити питання користування спільним майном у позасудовому порядку, керуючись ст. 27, п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, позов до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування спільним сумісним майном, залишити без розгляду.

Відповідно до ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2013 року у цивільній справі №398/4680/13-ц позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування спільним сумісним майном залишено без розгляду.

Згідно заяви ОСОБА_7 від 03.10.2012 року, остання звернулась до Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області з проханням здійснити перевірку обставин викладених в заяві. Зобов`язати ОСОБА_1 повернути на її користь належний їй транспортний засіб марки Volkswagen Transporter, пасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від замка запалення автомобіля, паспорт громадянина України для виїзду за кордон на імя ОСОБА_7 та належний їй мобільний телефон Nokia 5330 разом з міс картою оператора мобільного зв`язку МТС. Порушити відносно ОСОБА_1 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. ОСОБА_8 ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 05.12.2012 року, остання звернулась до Олександрійського РВ УМВС України в Кіровоградській області з проханням здійснити перевірку обставин викладених в заяві. Встановити особу (осіб) винних у протиправному заволодінні транспортним засобом марки Volkswagen T4, д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема встановити особу ОСОБА_9 . Порушити відносно осіб, винних у протиправному заволодінні транспортним засобом марки Volkswagen T4, д.н.з. НОМЕР_1 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 289 КК України та притягнути їх до встановленої законом відповідальності.

Постановою слідчого СВ Олександрійського МВ УМВС України у Кіровоградській області Лунги А.О. від 12 квітня 2013 року кримінальне провадження, внесено до ЄРДР за №0000305 від 05.12.2012 за ч. 1 ст. 356 КК України, яке було відкрито за за зазначеною вище заявою ОСОБА_7 , закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Постановою слідчого СВ Олександрійського МВ УМВС України у Кіровоградській області Лунги А.О. від 12 квітня 2013 року кримінальне провадження, внесено до ЄРДР за №0000072 від 05.12.2012 за ч. 1 ст. 356 КК України, яке було відкрито за за зазначеною вище заявою ОСОБА_7 , закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

У розписці від 15.10.2013 року ОСОБА_7 зобов`язалась в день вимоги оформити належну їй 1/2 частку автомобіля Volkswagen T4, д.н.з. НОМЕР_1 на ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого Виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, 22 грудня 2014 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_11 ».

Згідно відповіді територіального сервісного центру 3542 регіонального сервісного центру МВС у Кіровоградській області МВС України №31/11-3542-2921 від 19.06.2018 року (а.с.121), згідно бази даних НАІС Єдиного державного реєстру МВС України, автомобіль марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перереєстровано 15.09.2015 року з видачею дубліката свідоцтва про реєстрацію. 18.09.2015 року здійснило перереєстрацію зазначеного автомобіля при зміні свідоцтва про реєстрацію в зв`язку зі зміною прізвища на ОСОБА_12 . 23.04.2016 року автомобіль перереєстровано на іншого власника за ДКП №3542/2015/000119 від 11.12.2015р. на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок свідок ОСОБА_13 повідомила, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 У 2011 році її син одружився з ОСОБА_14 , у 2012 році вони розлучились. Під час шлюбу вони придбали автомобіль, який зареєстрували на дружину. Цей автомобіль за борги у сина забрав ОСОБА_15 . ОСОБА_16 ОСОБА_15 повідомив ОСОБА_7 про те, що він віддав автомобіль ОСОБА_17 . Потім колишня дружина сина ОСОБА_2 без згоди і відома ОСОБА_1 продала автомобіль ОСОБА_18 . Також ОСОБА_19 не виконала своє зобов`язання оформити половину автомоіля на ОСОБА_7 відповідно до часток у спільній сумісній власності. 15 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_7 власноручно склала розписку про те, що вона зобов`язується у день вимоги оформити належну їй Ѕ частину зазначеного вище автомобіля на ОСОБА_1 .

Суд застосовує такі норми права.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Аналогічні положення викладено в ст. 369 ЦК України та ст. 65 СК України.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи домовленістю між ними.

Відповідно до положень ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2, 3, 4 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Також суд враховує правову позицію судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-95цс13, відповідно до якої право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачає, що не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Виходячи із зазначених норм права, розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з подружжя, підлягає стягненню, виходячи з вартості цього майна на час розгляду справи. Такий висновок щодо застосування зазначених норм права відповідає висновкам Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі справа № 127/7029/15-ц.

Також суд враховує те, що відповідно до п.15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388 (далі - Порядок) під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду.

На підставі наданих суду доказів суд встановив, що автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був придбаний спільно позивачем і відповідачем під час шлюбу та належав їм обом на праві спільної сумісної власності. Це право власності не припинилося і продовжило існувати після розірвання шлюбу 21 листопада 2012 року. Титульним власником, тобто особою, за якою було зареєстровано право власності на цей автомобіль була ОСОБА_7 ..

Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду від 28 березня 2013 року, яке має преюдиційне значення, оскільки ухвалено у спорі між тими ж сторонами, після припинення ОСОБА_1 і ОСОБА_7 спільного проживання 30.05.2012 зазначений автомобіль, який вони придбали у період шлюбу, та який належить їм на праві спільної сумісної власності, залишився у відповідача. Між сторонами виник спір щодо порядку користування спільним майном, у зв`язку з чим ОСОБА_7 у 2013 році звернулася з позовом до суду. Цей позов ухвалою суду від 15 жовтня 2013 року було залишено без розгляду за заявою ОСОБА_7 , яка у адресованій суду заяві від 15.10.2013 зазначила, що сторони бажають примиритися та можуть вирішити спір у позасудовому порядку. У цей же день 15 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_7 власноручно склала розписку про те, що вона зобов`язується у день вимоги оформити належну їй Ѕ частину зазначеного вище автомобіля на ОСОБА_1 .

Пізніше відповідач ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_11 та у зв`язку зі зміною прізвища 18 вересня 2015 року перереєструвала зазначений автомобіль на ОСОБА_12 . 23 квітня 2016 року зазначений автомобіль перереєстровано на іншого власника, а саме на ОСОБА_4 . Це підтверджується листом-відповіддю Територіального сервісного центру 3542 МВС у Кіровоградській області від 19.06.2018. Ні відповідач, ні її предстанвик не надали пояснень щодо обставин, за яких було відчуджено право власності на зазначений автомобіль та не нададли доказів того, що ОСОБА_20 отримала від ОСОБА_1 дозвіл на таке відсудження та/або сплатила ОСОБА_1 компенсацію вартості його частки у праві власності на цей автомобіль. Разом з тим, відповідно до п.15 зазначено вище порядку обов`язковою умовою перереєстрації автомобіля за новим власником є огляд цього транспортного засобу. Тому суд вважає доведеним, що на момент такої перереєстрації спірний автомобіль перебував у фактичному володінні відповідача ОСОБА_12 .

Отже, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_12 здійснила відчуження зазначеного автомобіля, який є її та позивача ОСОБА_1 спільною сумісною власністю, без згоди співвласника, тобто позивача ОСОБА_1 та не сплатила йому компенсацію за його частку у спільному майні.

На момент відчуження автомобіль перебував у сумісній власності ОСОБА_1 і ОСОБА_12 , тому, враховуючи зазначені вище норми права та правові позиції Верховного суду, для віджудення цього автомобіля ОСОБА_21 обов`язковою була згода ОСОБА_1 , якої він не давав, а тому вправі вимагати від ОСОБА_12 половину його вартості.

Як зазначено вище, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Таке тлумачення закону відповідає висновкам Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі справа № 127/7029/15-ц. (http://reestr.court.gov.ua/Review/77009144).

Враховуючи те, що відповідач не заперечував проти визначеної у висновку експерта від 1 квітня 2016 року ринкової вартості зазначеного вище автомоблія у розмірі 104015,52 грн, а також враховуючи те, що автомобіль вибув володіння сторін, що унеможливило суд вважає зазначений висновок експерта належним і допустимим доказом ринкової вартості спірного автомобіля. Така експертиза є належним доказом вартості і без огляду автомоблія, оскільки вілдповідач не надала доказів які спростовують правильність цього висновку.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не передавав автомобіль ОСОБА_20 , оскільки на підставі надланих сторонам доказів, зміст яких викладено вище суд встановив, що ОСОБА_20 здійснили відчуження спірного автомобіля без згоди ОСОБА_1 .

Також суд відхиляє доводи представника відповідача щодо застосування строку позовної давності, адже режим спільної сумісної власності діє незалежно від заявлення вимог про полід спільного майна, а порушення права власності позивача на спільний автомобіль відбулось у зв`язку з його відчуженням відповідачем без згоди співвласника. Таке віджучення відбулось 23 квітня 2016 року, а позов поданий 11 квітня 2016 року. Отже строк позовної давності позивачем не порушено.

Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що компенсація вартості частки у спільному майні можлива лише за згодою співвласників, оскільки відповідач здійснила відчуження спільного автомобіля без згоди співвласника.

Отже, за таких обставин позов підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація половини вартості зазначеного вище автомобіля у розмірі 52007 грн. 50 коп.

Судові витрати згідно ст. 141 ЦК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 258-273 ЦПК України, суд

вирішив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_12 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному сумісному майні подружжя.

Стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за проданий без згоди співвласника автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 52007 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області 19 березня 2001 року,

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складений 11 лютого 2020 року.

Суддя В.В. Орловський