Провадження № 2-з/754/122/20
У Х В А Л А

Іменем України

15 вересня 2020 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду м.Києва Скрипка О.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову доказами,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою до відповідача про незаконне звільнення і винесення неправомірних і незаконних доган.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 15.09.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про забезпечення позову доказами, відповідно до якого просить витребувати ряд доказів у Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури, з Урядової гарячої лінії, з поліції Шевченківського району, з лінії «102».

Вивчивши матеріали поданої заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною заявою до суду, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Аналіз вказаних норм процесуального права свідчить про те, що питання щодо забезпечення доказів вирішується судом у тому випадку, якщо надання таких доказів є необхідним, або якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Оскільки подана заява не містить посилання на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений або його стане складніше подати, суд повертає її заявнику.

Також, згідно ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

За приписами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок, про те, що заявник просить витребувати докази, які необхідні для встановлення та з`ясування обставин, що мають значення по даній цивільній справи, а самостійно вона не має можливості надати їх суду, проте нею не надано відповідних та належних доказів неможливості отримання необхідних матеріалів, а також того, що нею вживались будь-які заходи щодо отримання цих доказів.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

В порушення вищезазначених вимог, у заяві про забезпечення доказів заявник не зазначила відомостей щодо іншої сторони у справі - відповідача, а саме назву, адресу місцезнаходження, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти тощо, а також не вказала повні назви та адреси установ, з яких вона просить витребувати докази.

Згідно із ч.3 ст.117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору додається до заяви.

До заяви про забезпечення доказів заявником не надано оригіналу платіжного документу про сплату судового збору або доказів, які звільняють заявника від такої сплати.

Відповідно до ч.4 ст. 117 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 84, 116, 117, 259 -261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову доказами - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15 вересня 2020 року.

Суддя