ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

"27" лютого 2020 року

м. Харків

справа № 638/13849/16-ц

провадження № 22з/818/110/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Харківська державна академія культури, представник відповідача - Донченко О.Ю.,

третя особа - ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М., представник третьої особи - Савченко Г.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року в складі судді Грищенко І.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко Василь Миколайович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду, стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко Василь Миколайович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду, стягнення моральної шкоди.

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко Василь Миколайович про визнання недійсним правочину (строкового договору).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року об`єднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М. про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду, стягнення моральної шкоди та позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М. про визнання недійсним правочину (строкового договору).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, задовольнити позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 22 серпня 2016 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про відмову від позову в частині вимог про визнання правочину недійсним, викладених у позовній заяві від 26 січня 2017 року - задоволено; прийнято відмову від позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М. про визнання недійсним правочину (строкового договору); рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М. в частині визнання недійсним правочину (строкового договору) - визнано нечинним; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М. в частині визнання недійсним правочину (строкового договору) - закрито.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, позов ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М. про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду, стягнення моральної шкоди - задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ Харківської державної академії культури № 90-к від 24 червня 2016 року, стягнуто з Харківської державної академії культури на користь ОСОБА_1 74 674,94 грн середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду та 5000,00 грн моральної шкоди, в іншій частині позов ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М. про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду, стягнення моральної шкоди - залишено без задоволення, стягнуто з Харківської державної академії культури в дохід держави 3 376, 88 грн судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

17 лютого 2020 року поштою ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що не вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу, понесених як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Зазначив, що про понесені судові витрати під час розгляду справи у суді першої інстанції заявлено у позовній заяві. Окрім того, під час розгляду справи він зробив відповідну заяву про те, що в разі задоволення апеляційної скарги, докази понесених ним судових витрат, пов`язаних із апеляційним розглядом справи, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення (відповідна заява міститься в апеляційній скарзі, відповіді на відзив).

Щодо судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді першої інстанції вказав, що зважаючи на те, що він не є фахівець у галузі права, 18 травня 2016 року він уклав договір про надання правової допомоги з ОСОБА_3 . В рамках дії цього договору йому надавалася допомога щодо укладення позову та підтримання його позиції в суді. ОСОБА_3 є фахівцем в галузі права, що підтверджується відповідним дипломом, окрім того, ОСОБА_3 є приватним підприємцем, одним із видів його економічної діяльності є діяльність у сфері права.

Зазначив, що відповідно до калькуляції-рахунку № 1 від 18 серпня 2016 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 1808/16 від 18 серпня 2016 року він сплатив ОСОБА_3 6380,00 грн за надання правової допомоги, пов`язаної з розглядом позовної заяви. Таким чином, він поніс судові витрати, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції вказав, що 21 березня 2019 року між ним та АБ «Сергія Нелюби» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до калькуляції-рахунку № 2 від 11 лютого 2020 року загальна вартість наданої професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції складає 13 000,00 грн. Відповідно до додаткового договору від 11 лютого 2020 року до договору від 21 березня 2019 року він з представником погодили означений розмір гонорару представника.

Вважав, що він надав суду всі належні та допустимі докази понесених під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу.

Просив прийняти додаткову постанову у справі, якою стягнути з Харківської державної академії культури на його користь судові витрати за надання правничої допомоги у справі в суді першої інстанції у розмірі 6380,00 грн та у суді апеляційної інстанції в розмірі 13 000,00 грн.

25 лютого 2020 року до суду апеляційної інстанції від Харківської державної академії культури надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач зазначив, що усім відповідним доказам вже надана правова оцінка судом, що викладена у мотивувальній частині судового рішення по суті, тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити. При цьому надав до суду апеляційної інстанції оригінали документів для огляду.

Представники відповідача та третьої особи проти задоволення заяви заперечували та просили відмовити в її задоволенні.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково, при цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

За змістом пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Матеріали справи свідчать про те, що, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ № 90-к від 24 червня 2016 року; стягнути з Харківської державної академії культури на його користь середньомісячний заробіток за час невиконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/6081/15-ц від 25 листопада 2015 року за період з 26 листопада 2015 року по день ухвалення рішення у справі; стягнути з Харківської державної академії культури на його користь моральну шкоду в розмірі 52 200,00 грн та судові витрати у розмірі 6380,00 грн; постановити окрему ухвалу, копії якої надіслати до Міністерства культури України та до правоохоронних органів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 . Харківським апеляційним судом рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, позов ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М. про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду, стягнення моральної шкоди - задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ Харківської державної академії культури № 90-к від 24 червня 2016 року, стягнуто з Харківської державної академії культури на користь ОСОБА_1 74 674,94 грн середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду та 5000,00 грн моральної шкоди, в іншій частині позов ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко В.М. про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду, стягнення моральної шкоди - залишено без задоволення, стягнуто з Харківської державної академії культури в дохід держави 3 376, 88 грн судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що крім іншого, вимогу ОСОБА_1 щодо стягнення з Харківської державної академії культури на його користь судових витрат у розмірі 6380,00 грн розглянуто та в задоволенні відмовлено.

Таким чином, судом апеляційної інстанції розглянуто всі вимоги, зокрема, і вимогу щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою та в цій частині ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цій частині відсутні.

Щодо вимог ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріали справи свідчать про те, що 17 січня 2020 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав відповідь на відзив від 19 грудня 2019 року, в якому, зокрема, заявив клопотання про стягнення судових витрат, пов`язаних із апеляційним розглядом справи та зазначив, що в разі задоволення його апеляційної скарги докази, які підтверджують факт понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із апеляційним розглядом справи (копія калькуляції-рахунку, копія додаткового договору, копія квитанції, копія меморіального ордера, копія акту виконаних робіт) будуть надані суду протягом п`яти днів з дня прийняття постанови у справі разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення. Вказав, що розмір означених судових витрат складає 15 000,00 грн (а.с.111-124 том 3).

17 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 через свого представника направив до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення та надав завірену адвокатом копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 21 березня 2020 року, укладену з адвокатським бюро «Сергія Нелюби», відповідно до умов якого виконавець здійснює та на оплатній основі надає замовнику правову (правничу) допомогу. Оригінал договору надано в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції для огляду.

Відповідно до пункту 1.2 договору під терміном «надання правової (правничої допомоги)» сторони розуміють виконання виконавцем функції захисника та/або представника замовника з усіма правами, наданими чинним законодавством захиснику та представнику, в тому числі, але не виключно: надавати правову (правничу) допомогу під час допиту замовника в якості свідка, потерпілого, до першого допиту підозрюваного чи обвинуваченого мати з ним конфіденційне побачення, а після першого допиту - такі ж побачення без обмеження їх кількості та тривалості; ознайомлюватися з матеріалами, якими обґрунтовується затримання підозрюваного чи обрання запобіжного заходу або висунення підозри, а після закінчення досудового розслідування - з усіма матеріалами кримінального провадження; бути присутнім на допитах підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого та при виконання інших слідчих дій, виконувати з їх участю або за їх клопотанням чи клопотанням самого захисника, а при виконанні інших слідчих дій - з дозволу слідчого; застосовувати науково-технічні засоби при провадженні тих слідчих дій, в яких бере участь захисник, а також при ознайомленні з матеріалами справи - з дозволу особи, яка проводить дізнання, чи слідчого, а у суді, якщо справа розглядається у відкритому судовому засіданні, - з дозволу слідчого судді, судді чи суду; брати участь в судових засіданнях; ставити в судовому засіданні питання підсудним, потерпілому, свідкам, експерту, спеціалісту, позивачу і відповідачу, а також іншим учасникам кримінального провадження, брати участь у дослідженні інших доказів; подавати докази, заявляти клопотання і відводи, висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового розгляду, оскаржувати дії і рішення особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора і суду; виступати в судових дебатах; знайомитися з протоколом судового засідання та подавати на нього зауваження; знати про принесені в справі подання прокурора, апеляції, подавати на них заперечення; брати участь в засіданнях суду при апеляційному розгляді справи; збирати відомості про факти, що можуть використовуватися як докази в справі; запитувати і одержувати документи чи їх копії від громадян та юридичних осіб, знайомитися на підприємствах, в установах, організаціях, об`єднаннях громадян з необхідними документами, крім тих, таємниця яких охороняється законом, одержувати письмові висновки фахівців з питань, що вимагають спеціальних знань, опитувати громадян, посвідчувати копії документів, підписувати та подавати заяви та звернення будь-якої форми і змісту до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форм їх власності, позовні заяви, скарги, апеляційні і касаційні скарги, інші документи; отримувати від імені замовника майно і кошти тощо; під час здійснення представництва інтересів замовника на стадії примусового виконання рішень (в органах державної виконавчої служби, перед приватним виконавцем). Виконавець користується усіма правами представника сторони виконавчого провадження, в тому числі, але не виключно: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених Законом, має право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій; надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Будь-яких обмежень повноважень виконавця цим договором не встановлено.

Згідно з пунктом 3.1 договору вартість надання правової (правничої) допомоги, юридичних послуг та виконання юридичних робіт вказуються в додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до додаткового договору до договору про надання правової (правничої) допомоги від 21 березня 2019 року, укладеного 11 лютого 2020 року між Адвокатським бюро «Сергія Нелюби» та ОСОБА_1 , на виконання умов договору про надання правової (правничої) допомоги від 21 березня 2019 року сторони погодили розмір та порядок сплати гонорару виконавця за надання правової (правничої) допомоги, пов`язаної із розглядом справи № 638/13849/16-ц Харківським апеляційним судом, який складає 13 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2 цього договору за домовленістю сторін мінімальна одиниця часу, витрачена виконавцем під час надання правової (правничої) допомоги замовнику 1 година. Сторони погодили підготовлений виконавцем у калькуляції-рахунку від 11 лютого 2020 року розрахунок вартості гонорару виконавця.

Також, ОСОБА_1 надав копію ордеру (оригінал ордеру надано в судовому засіданні) від 19 грудня 2019 року серія ВІ № 1005692, копію калькуляція-рахунок № 2 (оригінал калькуляції - рахунку надано в судовому засіданні), за якою складання тексту апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року у справі № 638/13849/16-ц, на що витрачено 6 годин вартістю 6000,00 грн; складання тексту відповіді на відзив на апеляційну скаргу від ХДАК та ректора ХДАК у справі № 638/13849/16-ц, на що витрачено 5 годин вартістю 5000,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи № 638/13849/16-ц в суді апеляційної інстанції, на що витрачено 1 годину вартістю 1000,00 грн; складання тексту клопотань з процесуальних питань, на що витрачено 1 годину вартістю 1000,00 грн. Надав копію акту виконаних робіт (оригінал акту надано в судовому засіданні) від 17 лютого 2020 року, складеного Адвокатським бюро «Сергія Нелюби» та ОСОБА_1 та копії квитанції № 0.0..1 від 17 лютого 2020 року (оригінал квитанції надано в судовому засіданні) та меморіального ордеру № @2PL058099 від 17 лютого 2020 року про сплату ОСОБА_1 вказаних витрат.

Однак, враховуючи принцип співмірності, та виходячи з того, що участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції приймав інший представник, судова колегія вважає за можливе визначити розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року в складі судді Грищенко І.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської державної академії культури, третя особа: ректор Харківської державної академії культури Шейко Василь Миколайович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення суду, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Харківської державної академії культури на користь ОСОБА_1 6000,00 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 28 лютого 2020 року.