ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1654/19 Номер провадження 22-ц/814/644/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 грудня 2019 року (час ухвалення судового рішення з 08:58:17 год. по 09:26:37 год., дата виготовлення повного тексту рішення 10.12.2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації №2-к від 14.02.2019 року «Про звільнення з роботи директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради Бондаренко Тамари Володимирівни» та поновити її на посаді директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради;

- стягнути з Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджувала, що її звільнення є незаконним, оскільки відсутність на роботі була обумовлена поважними причинами (захворювання), а також необхідністю виконання своїх обов`язків як керівника закладу.

Незаконними упередженими діями відповідача їй була завдана моральна шкода, оскільки вона втратила місце роботи і джерело існування, що вимагає додаткових зусиль для організації життя та призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Судові витрати покладено на позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення його позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно навела доводи позовної заяви, висловила незгоду з оцінкою судом першої інстанції поданих у справу доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У відзиві стверджується, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини і дав об`єктивну оцінку наданим у справу доказам.

У відзиві детально проаналізовані доводи апеляційної скарги у поєднані з наявними у справі доказами і зроблений висновок про їхню необґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст. 375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 271 від 20.04.1993 року ОСОБА_1 прийнята на посаду директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради (а.с.13).

Відповідно до п.1.4 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів директор працює в режимі ненормованого робочого дня за графіком, встановленим до 40-годин робочого тижня (а.с.102).

Згідно п.5 розділу ІІ (а.с.89) та п.1 розділу ІІІ (а.с.91-92) Правил внутрішнього трудового розпорядку Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Садківська ЗОШ І-ІІІ ступенів працює в дві зміни. Початок робочого дня у закладі о 6:30, що враховується при встановлені режиму роботи школи на початок кожного навчального року. Для директора Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів та його заступників встановлюється ненормований робочий день. Міра праці осіб, що займають керівні посади у навчальному закладі, визначається не тільки тривалістю робочого часу, а й колом обов`язків та обсягом виконаних робіт.

11.02.2019 позивачем на ім`я в.о. начальника Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Кармазіна О.В. подано заяву про надання їй відпустки 11.02.2019 в рахунок щорічної тарифної відпустки в зв`язку із сімейними обставинами, що зафіксовано у журналі реєстрації заяв працівників ВОСМС Кременчуцької РДА та керівників ЗЗСО та ЗДО Кременчуцького району (а.с.82-83).

11.02.2019 за вих. 12-09-03/201 на електронну адресу Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради на ім`я директора школи Бондаренко Т.В. направлено повідомлення про відмову в отриманні вищезазначеної відпустки, оскільки заява від 11.02.2019 року подана із порушенням термінів подачі заяви про надання одного дня в рахунок тарифної відпустки та неможливістю здійснити оплату одного дня відпустки в терміни, визначені ст..21 ЗУ «Про відпустки». Повідомлення отримано цього ж дня ОСОБА_2 (а.с.79-81).

Згідно наказу в.о. начальника відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Кармазіна О.В. від 11.02.2019 №40 створено комісію щодо фіксації присутності/відсутності на робочому місці директора Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради (а.с.84).

11.02.2019 року в с.Садки працівниками Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради складено акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 протягом всього дня з 08:00 до 16:00 (а.с.85).

11.02.2019 року відповідно до наказу від 11.02.2019 №40 створеною комісією складено акт про те, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці з 08:00 до 16:00 без поважних причин (а.с.86).

Згідно наданих ОСОБА_1 пояснень щодо відсутності її на роботі 11.02.2019 року остання зазначила, що була вимушена звернутись до стоматолога через гострий зубний біль та об 11:30 знаходилась на прийомі у голови Кременчуцької районної ради Полтавської області ОСОБА_3 (за його запрошенням) (а.с.95).

Відповідно до довідки лікаря-стоматолога ОСОБА_4 від 11.02.2019 року ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні у ОСОБА_4 11.02.2019 року з 09.00 по 09.20 (а.с.96).

У повторній довідці лікаря-стоматолога ОСОБА_4 від 05.03.2019 року зазначено про те, що 11.02.2019 року ОСОБА_1 близько 09:30 була на прийомі у лікаря. Після огляду ОСОБА_1 надана відповідна медична допомога протягом чотирьох годин, тобто ОСОБА_1 11.02.2019 року з 09:30 до 12.30 перебувала в стоматологічному кабінеті на лікуванні запалення зубного нерву (а.с.98).

З наявної в матеріалах справи картки особистого прийому громадян Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 11.02.2019 №Б-01-23/2 вбачається, що цього ж дня ОСОБА_1 перебувала на особистому прийомі у заступника директора Департаменту Власюка ОСОБА_5 .Б. із скаргами на упереджене ставлення до неї деяких членів колективу школи. Цей факт підтверджений листом Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 08.05.2019 року №1325/02.01.-11( а.с.99, 101).

Наказом № 2-к від 14 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано робочий день ОСОБА_1 11.02.2019 року прогулом. Звільнено ОСОБА_1 директора Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради 14.02.2019 року за здійснення 11.02.2019 року прогулу без поважних причин (була відсутня на робочому місці більше трьох годин з 08:00 до 16:00 год.) із займаної посади відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України. Зобов`язано централізовану бухгалтерію провести виплату заробітної плати за фактично відпрацьований час та компенсації за невикористану відпустку тривалістю 31 день (а.с.17, 107).

Цього ж дня складено акт про неотримання трудової книжки та акт про відмову підписати акт прийому-передачі документації Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с.111).

Листом № 12-09-03/243 від 14.02.2019 року повідомлено ОСОБА_1 про необхідність прибути до відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької райдержадміністрації та отримати трудову книжку (дублікат) Запропоновано надати письмову згоду в направленні їй трудової книжки в разі неможливості її отримання особисто (а.с.109).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено поважність причин її відсутності на роботі 11.02.2019 р.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовані нормами трудового законодавства.

Згідно пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц).

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, тому суд вирішує питання про поважність причин відсутності працівника на роботі виходячи з конкретних обставин і враховуючи будь-які докази з числа передбачених ст.76 ЦПК України.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є встановлення поважності причин відсутності.

Відповідно до ст.12, ст.77, ст.78, ст.79, ст.80, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно правил оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги, по суті, є незгодою з оцінкою судом першої інстанції доказів, що надані у справу, зокрема довідок лікаря-стоматолога, документів, якими врегульований ненормований робочий день директора учбового закладу, а також документів, які, на переконання позивача, свідчать про порушення відповідачем порядку звільнення.

Що стосується факту відвідування позивачем лікаря-стоматолога, то апеляційний суд виходить з того, що цей факт сам по собі не є безумовним підтвердженням того, що позивач 11 лютого 2019 року за станом здоров`я не могла перебувати на роботі і виконувати свої службові обов`язки. Видані лікарем-стоматологом довідки такої інформації не містять.

Інші факти, які не заперечує позивач, а саме зустріч в цей же день з головою Кременчуцької міської ради, зустріч із заступником директора Департаменту освіти і науки Полтавської ОДА (м.Полтава), навпаки свідчать про те, що позивач за станом здоров`я не була обмежена у можливості виконувати свої службові обов`язки.

Суд першої інстанції з дотриманням правил, встановлених ст.89 ЦПК України, дав належну оцінку лікарським довідкам, заяві позивача про надання відпустки, показанням свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , письмовим поясненням позивача про причини відсутності на роботі, картці особистого прийому громадян Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації та листу цієї ж установи і зробив правильні висновки про недоведеність факту перебування позивача у лікаря до 12.30, а також про недоведеність того, що проведені позивачем зустрічі з головою Кременчуцької РДА і заступником директора Департаменту освіти і науки Полтавської ОДА мали робочий характер.

З огляду на наведене не можна вважати обґрунтованими посилання апеляційної скарги на неврахування судом ненормованості робочого дня директора учбового закладу, так як у справі відсутні належні і допустимі докази про те, що 11 лютого 2019 року позивач, перебуваючи поза межами учбового закладу, виконувала свої службові обов`язки.

Твердження апеляційної скарги про порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача спростовуються наявними у справі доказами, а саме наказом №40 від 11 лютого 2019 року, актами про відсутність на робочому місці (а.с.84-86), письмовими поясненнями позивача (а.с.95), табелем робочого часу учбового закладу (а.с.106).

Щодо обґрунтованості обраного відповідачем виду стягнення за допущене порушення трудової дисципліни (ст.149 КЗпП України) слід підкреслити, що першої інстанції у відповідності до приписів ч.4 ст.265 ЦПК України у своєму рішення навів вичерпні мотиви, з яких визнав обґрунтованим рішення відповідача про обрання саме такого виду стягнення (звільнення). Наявні у матеріалах справи докази, встановлені судом обставини у їх сукупності не дають підстав для висновку про порушення відповідачем вимог ч.3 ст.149 КЗпП України.

За змістом п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» керівник загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів не відноситься до осіб, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Окрім того, за змістом пункту першого Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ №950 від 13 червня 2000 року, службове розслідування може бути проведено за певних умов, проте не є обов`язковим.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2020 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов