Справа № 523/8682/20
Провадження №4-с/523/80/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одесі, скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров`я» на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Поплякова В.В., за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Здоров`я» звернулось до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Поплякова В.В. (далі за текстом приватний виконавець) в якій просить визнати протиправним та скасувати постанову про арешт на грошові кошти від 20.05.2020р. в межах виконавчого провадження №62116507.

Скарга мотивована тим, що приватним виконавцем, під час проведення примусових виконавчих дій щодо стягнення з ТОВ «Здоров`я» середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 469 392,50грн. на користь ОСОБА_1 був накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, що належать боржнику. На думку скаржника, такий арешту порушує прав та охоронювані законом інтереси Товариства, оскільки позбавляє здійснювати нарахування та виплату заробітної плати. Також посилаючись на поважність пропуску строку на звернення до суду, а саме про те, що Товариство дізналось про арешт від банківської установи лише 05.06.2020р., просить поновити строк для подання скарги. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Від представника ТОВ «Здоров`я» до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Приватний виконавець та заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з`явились без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, прийшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. від 20 травня 2020р., під час примусового виконання виконавчого листа №523/5887/18, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ТОВ «Фармацевтична компанія «Здоров`я» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 469 392,50грн. був накладений арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкрити після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення, з урахуванням винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 516 831,75грн.

Будь-яких інших доказів, крім зазначеної вище копії постанови, в обґрунтування скарги, заявником суду не надано.

При вирішені скарги, суд виходить з наступного обґрунтування.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження», в редакції Закону від 02.06.2016р. (далі - Закон).

Статтею 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 18 Закону під час виконання рішень виконавець має право на безперешкодний доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, ст. ст. 1, 24 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 97, 115 Кодексу законів про працю України держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені у залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівникам здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949р. № 95, яка ратифікована Україною 04.08.1961р. і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Таким чином державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження не має права накладати арешт на рахунки із спеціальним режимом використання, якими також можуть бути рахунки для зарахування страхових виплат, заробітної плати та інших виплат на карткові рахунки співробітників клієнта, з метою забезпечення дотримання наведеного положення державному виконавцю відповідно до ст. 18 Закону надано безперешкодний доступ до інформації про боржника, в тому числі конфіденційної, що є необхідною для вчинення виконавчих дій відповідно до меж повноважень та в порядку, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням інших нормативно-правових актів.

Разом з тим, матеріалами справи не встановлено, та з цього приводу суду не надано доказів, що між ТОВ «Фармацевтична компанія «Здоров`я» та банківською установою укладено будь-який договір(и) банківського рахунку, на умовах якого банком було відкрито клієнту рахунок, в тому числі і такий, який використовується Товариством, для виплати заробітної плати, єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України, податку з доходів фізичних осіб тощо, на який приватним виконавцем було накладено арешт постановою від 20.05.2020р. Посилання заявника у скарзі на рахунки із зазначенням їх номерів не підтверджені належними доказами, а відтак не мають правового значення для розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в зв`язку з її недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.451 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров`я» на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Поплякова В.В., за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення повної ухвали суду.

Повну ухвалу суду складено та підписано 04 вересня 2020р.

Суддя