У Х В А Л А

"15" вересня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/13261/20

провадження № 2-о/755/1272/20

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суддя дійшов до наступного висновку.

Як убачається із змісту заяви, предмет заяви становлять вимоги заявника: заборонити ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання із заявником та неповнолітнім ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання заявників за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_2 майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом передачі ключів від вказаної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, в одній позовній заяві/заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Так, відповідно до частини 1, 2, 7 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно статті 20 Цивільного процесуального кодексу України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 42 Цивільного процесуального кодексу України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Розділом ІV ЦПК України «Окрема провадження», передбачено розгляд справ у порядку окремого провадження, зокрема, справ про видачу і продовження обмежувального припису, де учасниками справи є заявник та заінтересована особа.

Справи щодо усунення перешкод у користуванні нерухомим майном підлягають розгляду у порядку позовного провадження, оскільки містять спір про право на користування цим майном, тому учасниками справи є позивач, відповідач, третя особа, що урегульовано Розділом ІІІ ЦПК України «Позовне провадження».

Таким чином, суд не убачається підстав для розгляду справи в порядку окремого провадження, оскільки складову предмету заяви становлять вимоги заявника, які підлягають розгляду за різними видами провадження, зокрема, вимоги про заборону ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання із заявником та неповнолітнім ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців, та про заборону ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання заявників за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців, - є вимогами про видачу обмежувального припису, яка підлягає розгляду за правилами окремого провадження, а вимога заявників про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом передачі ключів від вказаної квартири, - є позовною вимогою, яка підлягає розгляду у порядку позовного провадження за участю позивача, відповідача та третіх осіб, оскільки така вимога містить спір про речове право особи, яка звертається за його захистом у судовому порядку. Тобто у досліджуваній заяві заявником об`єднано вимоги, що підлягають розгляду за різними видами провадження та не можуть бути розглянуті у одному провадженні, а саме: у окремому провадженні.

Частини 3 та 4 ст. 44 ЦПК України визначають, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Таким чином, оскільки вимоги заявника про встановлення обмежувального припису та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном підлягають до розгляду за різними видами провадження (окремого та позовного), такі вимоги не можуть бути об`єднані в одне провадження та, відповідно, не підлягають розгляду в одному провадженні, тобто в окремому провадженні.

Так, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, заява повертається у випадку порушення правила об`єднання вимог.

З огляду на вищевикладені порушення, а саме: порушення заявником правила об`єднання основних вимог, за відсутності підстав для застосування положень статті 188 ЦПК України про роз`єднання вимог на стадії відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про наявність обставин, процесуальним наслідком яких є повернення заяви заявнику.

На підставі викладеного, керуючись статтями19, 20, 44, 185, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, - повернути заявникові.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Заявник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя: В.І. Галаган