РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 року Провадження № 2-о/425/59/20

Справа № 425/1653/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Первомайська міська рада Луганської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, внаслідок чого заявник звернувся до приватного нотаріусу Сєвєродонецького міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не має можливості надати документ, який би підтверджував з ким батько заявника був зареєстрований на день смерті, внаслідок того, що органи, які надають такі документи, знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

У зв`язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців, заявник просив суд встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини одного за адресою:

АДРЕСА_1 .

Заявник, який на підставі ст. 92 ЦПК України допитаний як свідок в судовому засіданні зазначив, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який один проживав за адресою: АДРЕСА_1 , є його батьком, мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших спадкоємців немає.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою:

АДРЕСА_3 , що підтверджується паспортом громадянина України та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.10.2014 року № (а.с.5-6,62-63,65).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження від 18.05.1962 серії НОМЕР_1 , виданого Первомайським міським ЗАГС Луганської області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що складено відповідний запис № 356 (а.с.12,66).

23.06.1971 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвали шлюб, остання змінила прізвище на ОСОБА_5 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області складено актовий запис № 128, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 29.08.2018 року № 9 (а.с.13).

У відповідності до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29.08.2018 року № 2, 01.12.1972 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 07.04.2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 918 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть від 22.08.2019 року серії НОМЕР_2 , виданого Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, та повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02.09.2019 року № 7, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний запис № 565 (а.с.9,59,60-61).

02.09.2019 року до приватного нотаріусу Сєвєродонецького міського нотаріального округу надано заяву № 279 ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті його батька ОСОБА_2 , а 25.05.2020 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 146, спадкова справа 127/2019, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2020 року № 47/02-31, йому було відмовлено у вищезазначених діях, в зв`язку з тим що ОСОБА_1 не має можливості надати документ, який підтверджує з ким був зареєстрований спадкодавець, в зв`язку з тим що такий документ знаходиться на тимчасово окупованій території України, проте такі дані необхідні для встановлення кола спадкоємців (а.с. 15, 54,73,74).

Відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану по містах Рубіжне та Хрустальний Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян України, актових записів щодо народження дітей відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено (а.с.95, 98).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що досить давно знає ОСОБА_2 , який проживав неподалік від неї один за адресою::

АДРЕСА_1 ., інших спадкоємців, крім сина ОСОБА_1 не мав, оскільки дружина, з якою вона працювала, померла.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до наданого свідоцтва про народження ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту проживання спадкодавця одного на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки він після смерті спадкодавця зможе реалізувати своє право на оформлення спадщини.

Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту проживання спадкодавця одного за адресою:

АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, а також судом розглянуто всі матеріали справи, якими доведено факт єдиного спадкоємця за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 , суд прийшов до висновку, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Первомайська міська рада Луганської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на час відкриття спадщини одного за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 14 вересня 2020 року.

Суддя Є.О. Романовський