Єдиний унікальний номер 263/2710/20
Номер провадження 22-ц/804/2414/20
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 травня 2020 року у складі суду Васильченко О.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

28 лютого 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовна заява, мотивована тим, що з 01.09.2018 року вона, у відповідності до Договору №4332741 про надання освітніх послуг, укладеного 15.08.2018 року з її матір`ю ОСОБА_3 навчається в МДУ на факультеті іноземних мов за денною формою навчання. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2022р., загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 43 955 грн., зокрема за 2019-2020 навчальний рік -10281грн., за 2020-2021 навчальний рік - 11473 грн., за 2021-2022 навчальний рік - 13559 грн. Батько в добровільному порядку допомогу на навчання не надає, а матері дуже складно одній забезпечувати навчання. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти щомісячно на її користь в сумі 1500 грн. до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення 23-річного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 28.02.2020 року, по 30 червня 2022 року за умови продовження навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років.

Підставою для задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивачки аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача стала її заява від 28.05.2020 року в якій вона зазначила, що ознайомившись з відзивом на позов відповідача, вона згодна на отримання аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2020 року з відповідача на користь позивачки стягнуті витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги у розмірі 1500грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з даним рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення змінити в частині розміру аліментів з 1/6 частини на 1/4 частину всіх доходів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 28.02.2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем ОСОБА_1 23 років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що окрім оплати вартості навчання передбаченого Договором, вона несе витрати на придбання підручників, канцтоварів, одягу, взуття, проїзду до навчального закладу, харчування тощо. Допомоги матері не вистачає на забезпечення її потреб, проте батько не позбавлений можливості надавати їй допомогу в розмірі 1/4 частини його доходів. Заперечення батька сплачувати допомогу в розмірі більшому ніж 1/6 частина його доходів не підтверджена належними доказами.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в суд апеляційної інстанції не з`явилися, надали заяви про відкладення розгляду справи внаслідок неможливості прийняття участі в судовому засіданні. Доказів поважності причини своєї відсутності не надали.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, а тому не має підстав для його зміни.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доводиться батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 є студенткою факультету іноземних мов «Маріупольського державного університету» за денною формою навчання, у відповідності до Договору №4332741 про надання освітніх послуг, укладеного 15.08.2018 року, закінчує університет 30 червня 2022р., загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 43 955 грн.

Приймаючи до уваги надану позивачкою згоду щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, суд вважав за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно на період навчання позивачки.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач як батько, зобов`язаний утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, має змогу надавати таку допомогу, а тому повинен сплачувати аліменти.

Суд першої інстанції щодо визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) мотивував рішення тим, що у своєму відзиві відповідач ОСОБА_2 просив частково задовольнити позов, та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), оскільки він змушений матеріально піклуватися про свою матір, цивільну дружину та її неповнолітніх дітей і за себе, та що його середня заробітна плата складає 3381грн на місяць, а також що позивачкою ОСОБА_1 до суду першої інстанції було надано заяву, в якій вона згодна на отримання аліментів у розмірі 1/6 частини.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, заробітна плата, отримана ним за основним місцем роботи за період з квітня 2019 року по лютий 2020 року, дорівнює 38157,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції не має доказів на підтвердження витрат позивачки, пов`язаних саме її з навчанням (щодо понесення витрат на проїзд до навчального закладу, проживання, придбання підручників тощо).

Відповідач проживає з іншою жінкою та її неповнолітніми дітьми та крім аліментних зобов`язань несе витрати на своє утримання та оплату комунальних послуг.

Суд першої інстанції свій висновок щодо визначення розміру стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів обґрунтував належним чином.

Доводи апеляційної скарги, що в позові заявлена вимога про стягнення з відповідача 1500грн, а рішенням задоволені вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини його доходів непереконливі.

Відповідно положень п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно положень ст.274 ЦПК України справи про стягнення аліментів можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження.

Матеріали справи містять заяву відповідачки, подану до початку першого судового засідання, в якій вона зазначила свою згоду на стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини доходів відповідача.(а.с.91)

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги у розмірі 1500грн, не підлягають задоволенню, оскільки Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2020 року було винесено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 витрати пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги у розмірі 1500грн.

В апеляційній скарзі позивачка просить суд змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів з 1/6 на 1/4, чим виходить за межі позовних вимог, оскільки при подачі позову вона просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь в сумі 1500 грн., тому розмір аліментів на який вона просить змінити, а саме на 1/4 частину доходів відповідача не може братися до уваги, оскільки відповідно до ч.6 ст.367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вказані висновки в повній мірі узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом в постанові від 04 серпня 2020 року у справі за № 489/100/18.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

За наслідками розгляду апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для його скасування.

Повний текст постанови виготовлено 16 вересня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 травня 2020 року залишити без змін.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 1500 гривень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: О.М. Пономарьова

Т.Б. Ткаченко