22-ц/804/891/20
263/9665/19

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/9665/19

Номер провадження 22-ц/804/891/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Баркова В.М., Мироненко І.П.,

сторони :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалене у складі судді Музики О.М., повний текст складений 09 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 21 жовтня 2010 року № б/н станом на 10 червня 2019 року.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного договору від 21 жовтня 2010 року № б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач умови договору не виконав, має заборгованість перед банком, яка станом на 10 червня 2019 року становить 170593,78 грн. та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 12907,53 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 156086,25 грн., заборгованість за пенею та комісією 1600 грн. Позивач просить стягнути суму 125646,71 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 12907,53 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом з 21 жовтня 2010 року по 31 січня 2019 року у розмірі 112739,18 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року в позові відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та задовольнити вимоги банку повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитом, оскільки позивачем суду надані усі достатні докази на підтвердження вимог: анкета-заява відповідача про укладання договору банківських послуг. Після отримання картки вона була активована позичальником договір про надання кредиту фактично діяв. Нову карту також було випущено за заявою позичальника. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач погашав кредит, і знову користувався кредитними коштами. Отже, це підтверджує факт користування відповідачем кредитними грошима. І відсутність підпису боржника на тарифах і умовах надання кредиту не може свідчити про відсутність договору, оскільки це є договір приєднання.Вказує, що суд повинен прийняти до уваги факт користування позичальником кредитними коштами, що свідчить про виконання ним умов кредитного договору, і визнання його зобов`язань перед банком.

Відповідно до ч.13 ст.7, ч.ч. 1,3 ст.368, ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при вирішенні спору виходив з того, що банк звернувся до суду із вимогами до відповідача, який не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, але не підтвердив належно факт наявності таких зобов`язань перед ним відповідача. Так, суд врахував, що матеріали справи не містять заяви ОСОБА_1 на отримання кредиту, а також документів про операції із застосуванням платіжної картки щодо зарахування кредитних коштів, визначених внутрішніми документами АТ КБ «ПриватБанк». Надана банком суду анкета-заява відповідача не є належним доказом у розумінні статті 77 ЦПК України, оскільки свідчить лише про отримання відповідачем картки користування його пенсійним рахунком, а не про факт зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, з якого могли виникнути як право банку на нарахування відсотків, так і вимоги про повернення кредиту, і взагалі обов`язок позичальника по поверненню кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_1 виявлено бажання оформлення пенсійної картки, а також зазначено, що відповідач ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також надав згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. (а.с.8)

До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Правила користування та витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold».

Жодних доказів на підтвердження існування кредитних зобов`язань у відповідача перед банком суду не надано.

Звертаючись до суду, Банк розрахував заборгованість відповідача, яка станом на 10 червня 2019 року становить 125646,71 грн. і складається з заборгованості за кредитом у розмірі 12907,53 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом з 21 жовтня 2010 року по 31 січня 2019 року у розмірі 112739,18 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не містить жодних даних про предмет договору, а саме, які саме банківські послуги надавалися банком відповідачу. Судом першої інстанції цілком правильно зазначено, що, стверджуючи про укладення з відповідачем кредитного договору, банк разом з тим не надав суду дані про узгоджену між сторонами суму кредиту, дані про видачу кредитної картки, її виду, номеру та строку дії, інформацію про бажання клієнта отримати відповідну картку, не зазначена в ній і процентна ставка за користування кредитом.

Відсутні у анкеті-заяві, також й умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Отже, неможливо не погодитися з висновками суду про те, що будь-які належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем кредиту в розмірі 15000 гривень матеріали справи не містять. Не містить цих даних і виписка по картрахунку, яка надана позивачем апеляційному суду.

Апеляційним судом перевірено посилання позивача в скарзі на те, що відповідач користувався послугами Банку, що на думку позивача свідчить про визнання відповідачем зобов`язань по погашенню кредиту. Так банком до суду надано відомості про випуск і надання таких платіжних карток ОСОБА_1 із датою відкриття 11.04.2008 р., 26.04.2012 р., 26.06.2012 р., 18.01.2014 р., 17.03.2014 р. терміном дії до листопада 2017року. Проте жодна з них не відповідає даті укладення спірного кредитного договору б/н від 21.10.2010 року.

Але доказів того, що ці платіжні картки, на які банк посилається, були отримані позичальником саме на виконання і обслуговування укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н від 21.10.2010 року, а не для обслуговування будь-якого іншого банківського продукту із відповідачем, банк не надав. Заява відповідача до банку свідчить тільки про намір отримати пенсійну картку.

Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, суд першої інстанції саме у відповідності до положень процесуального закону встановив що, надані позивачем докази не містять ані підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачу (у готівковій або безготівковій формі), ані факту видачі відповідачу відповідного платіжно-кредитного інструменту (платіжної картки), ані наявності заборгованості по них.

Інших доказів про ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг і факту укладання кредитного договору, ніж доданих до позовної заяви, апеляційному суду не надано. Сама по собі наявність Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» в матеріалах справи не має правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин, в тому числі при відсутності доказів на підтвердження отримання позичальником указаної в позовній заяві кредитної картки та кредитних коштів в зазначеному в позові розмірі.

За приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком правильного і обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не доведені, і задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із оцінкою судом доказів, наданих позивачем, і вимог щодо їх переоцінки. Інші докази, надані апеляційному суду виписка руху коштів на рахунку відповідача, відомості про надані йому картки, не спростували висновок суду першої інстанції. Зі справи вбачається, що суд належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, в тому числі розрахунок заборгованості і обставини, що стосуються користування відповідачем послугами банку, і зробив висновок, який повністю відповідає обставинам справи.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.374, 367, 375, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 27 лютого 2020 року.

Судді Є.Є.Мальцева

В.М. Барков

І.П. Мироненко