Справа №265/5061/20
Провадження №2-о/265/409/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

присяжних Синякової Г. М., Сичугова І. А.,

при секретарі Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/5061/20 за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою, зацікавлена особа: Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради,

за участі заявника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя із вказаною заявою, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком заявника, який з часу одруження проживав разом із заявником в АДРЕСА_1 . Натомість на теперішній час ОСОБА_2 за такою адресою не мешкає. Також він не мешкає в АДРЕСА_2 , куди була змушена заявник із своїми дітьми переїхати, як внутрішньо переміщена особа. Зазначала при цьому, що у березні 2016 року ОСОБА_2 поїхав з м. Донецьк до м. Москва РФ, звідки не повернувся. Додавала, що до м. Москва він прибув 17 березня 2016 року, телефонував їй, однак згодом зв`язок із ним обірвався. Вона згоди дізналась, що у травні в м. Москва її чоловік втратив свій паспорт. Через розшук ОСОБА_2 вона звернулась до Волноваського ВП ГУ НП в Донецькій області, внаслідок чого 16 лютого 2018 року Великоновосілківським ВП Волноваського ВП ГУ НП в Донецькій області було заведено оперативно-розшукову справу № 54-32 за фактом зникнення чоловіка заявника. Стверджувала, що з часу зникнення її чоловіка минуло майже чотири роки, однак жодних відомостей про місце його перебування немає. Вказувала, що визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідно заявнику для подальшого отримання документів, подачі заяв до УСЗН для отримання допомоги та компенсацій, які належать їй та її дітям. на підставі переліченого просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, безвісно відсутнім, вважаючи початком безвісної відсутності 16 лютого 2018 року.

ОСОБА_1 у судовому засіданні, підтримуючи заявлені нею вимоги, вказувала, що після початку подій на сході України, вона із чоловіком залишалась мешкати у м. Донецьк разом із своїми чотирма спільними синами. Її чоловік, ОСОБА_2 , працював неофіційно шляхом виїзду до м. Москва, де працював на різних роботах. Натомість коли її чоловік поїхав до м. Москва у березні 2016 року, то у травні 2016 року із ОСОБА_2 у неї обірвався зв`язок, оскільки він в м. Москва спочатку втратив свій мобільний телефон, потім загубив свій паспорт, що їй стало відомо від знайомої, яка мала телефону розмову із ОСОБА_2 . Після цього у червні 2016 року її чоловік підтвердив, що втратив свій паспорт із іншого мобільного телефону, після чого жодної звістки від нього вона не мала. Зазначала, що з м. Москва він не повертався, де може перебувати її чоловік та чи живий він - їй невідомо. На підставі цього вона із своїми дітьми була змушена у 2017 році поїхати на підконтрольну Україні території, до своєї матері до с. Нескучне Великоновосілківського району Донецької області, де зареєструвалась як внутрішньо перемішена особа. В подальшому вона у 2019 році переїхала до АДРЕСА_3 , де мешкає рамо із своїми 4-ма синами. Оскільки вже тривалий час немає звісток від її чоловіка, треба дозвіл батька на вирішення питань відносно спільних неповнолітніх дітей, а також необхідно постійно оформлювати документи для отримання соціальної допомоги, то у неї виникла необхідність наразі звернутись із вказаною заявою. Просила задовольнити її заяву.

Представники Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради не з`явились до судового засідання, надавши заяву з проханням вирішити справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 396 від 4 жовтня 2008 року, вбачається, що 4 жовтня 2008 року ОСОБА_2 одружився із ОСОБА_1 (а. с. 6).

За свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 300 від 30 травня 2002 року, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 37).

На підставі свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 466 від 22 липня 2004 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 37).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 458 від 21 липня 2009 року, вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 38).

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 431 від 20 липня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 39).

За довідкою від 1 липня 2020 року Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУ НП в Донецькій області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав в м. Донецьк розшукується Великоновосілківським відділенням поліції, як безвісно зниклий (оперативно-розшукова справа № 54-32 від 16 лютого 2018 року) (а. с. 9).

На підставі довідки від 17 липня 2018 року про склад родини виконкому Великоновосілківської селищної ради Донецької області вбачається, що ОСОБА_1 та її діти, ОСОБА_6 , 2012 р. н., ОСОБА_5 , 2009 р. н., ОСОБА_4 , 2004 р. н., ОСОБА_3 , 2002 р. н., тимчасово мешкали в АДРЕСА_4 (а. с. 7).

За довідкою від 27 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа по АДРЕСА_3 , будучи зареєстрованою в АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією паспорту (серія ВК № 008226), яка також була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа в АДРЕСА_4 (а. с. 3, 5).

З копії паспорту ОСОБА_2 (серія НОМЕР_1 ) вбачається, що чоловік заявника зареєстрований в АДРЕСА_1 , починаючи з 2012 року (а. с. 10).

Відповідно до відомостей Центральної виборчої комісії від 14 серпня 2020 року вбачається, що виборча адреса ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є АДРЕСА_1 (а. с. 33).

За інформацією Прикордонної служби України від 14 серпня 2020 року вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями окремих районів Донецької та Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 1 січня 2016 року по 13 серпня 2020 року громадянином України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає (а. с. 35).

На підставі відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11 серпня 2020 року вбачається, що України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Маріуполі не зареєстрований (а. с. 28).

Згідно із інформацією від 12 серпня 2020 року Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації та від 25 серпня 2020 року Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку, як внутрішньо переміщена особа, не перебуває ані на території Великоновосілківського району Донецької області, ані на території міста Маріуполя Донецької області (а. с. 29).

За інформацією з ГУ ДПС у Донецькій області Державної податкової служби України від 17 серпня 2020 року вбачається, що відомості про доходи громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 1 січня 2018 року до 31 березня 2020 року відсутні (а. с. 24).

Допитані у якості свідків ОСОБА_3 , 2002 р. н., та ОСОБА_4 , 2004 р. н., вказували, що ОСОБА_2 , 1979 р. н., є їх батьком, який з 2016 року зник, про якого вони не мають звісток та до теперішнього часу не знають де він може знаходитись, оскільки із ними він не виходить на зв`язок, а рідні та знайомі не знають де він. Підтвердили, що до втрати зв`язку із батьком вони разом із матір`ю, ОСОБА_1 та батьком мешкали в м. Донецьк. При цьому батько протягом 2015-2016 років декілька разів виїжджав до Росії на заробітки. Однак після зникнення ОСОБА_2 вони із матір`ю та меншими братами були вимушені переїхати до своєї бабусі в с. Нескучне Донецької області в серпні 2017 року, бо від батька не було звісток, а життя змушувало шукати кращої долі. Потім поїхали із матір`ю та братами до м. Маріуполі, де зараз разом усі мешкають.

Відповідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

На підставі наведених норм та встановлених обставин справи вбачається, що починаючи з 16 лютого 2018 року офіційно в місці постійного проживання ОСОБА_2 немає відомостей про місце його перебування.

Суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи вбачається, що відомостей про місце перебування ОСОБА_2 немає з березня 2016 року до серпня 2017 року, коли заявниця разом із синами переїхала до с. Нескучне Донецької області, тобто більше року за місцем постійного проживання ОСОБА_2 , від якого на той момент, а також після цього не було звістки про нього чи про його долю, тому встановити, де він може перебувати неможливо.

Отже, суд дійшов висновку про можливість для забезпечення інтересів заявника та її дітей задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2 , 1979 р. н.

Враховуючи, що розшук ОСОБА_2 було розпочато 16 лютого 2018 року, то суд вважає можливим встановити, що ОСОБА_2 , 1979 р. н., безвісно відсутній саме з 16 лютого 2018 року, як проситьсуд ОСОБА_1 у своїй заяві.

Керуючись ст. 293-294, 315-316, 318-319 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою, зацікавлена особа: Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк Донецької області, - безвісно відсутнім, починаючи з 16 лютого 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 16 вересня 2020 року.

Суддя

Присяжні