У х в а л а

31 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 520/10983/14-ц

провадження № 61-3561 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2014 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , молодіжного житлово-будівельного товариства «ДОМ», виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нежитлові приміщення,

В с т а н о в и в:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2014 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , МЖБТ «ДОМ», виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нежитлові приміщення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2014 року залишено без змін.

21 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2014 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 25 лютого 2020 року, для розгляду справи визначено колегію суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 30 березня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, належним чином оформленої за змістом касаційної скарги та доказів оплати судового збору в установленому розмірі.

19 березня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду заяву про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги, оскільки з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року на території України відповідною постановою Кабінету Міністрів України установлено карантин.

Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2020 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , та продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2020 року, до 07 травня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ запроваджено та продовжено адаптивний карантин до 31 жовтня 2020 року.

У пункті 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, яка діяла з 02 квітня 2020 року по 16 липня 2020 року включно) зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями, 185, 393 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно допункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06 серпня 2020 року.

На виконання вимог ухвал Верховного Суду від 28 лютого 2020 року та від 31 березня 2020 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , надіслала касаційну скаргу у новій редакцій, квитанцію про сплату судового збору в сум 487,20 грн, а також клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, вказуючи на причини пропуску строку на касаційне оскарження, заявник посилається на те, що ОСОБА_1 не надсилалася постанова Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року, однак копія даного судового рішення отримана його представником ОСОБА_5 після поданння до Київського районного суду м. Одеси відповідних заяв 20 лютого 2020 року та 21 липня 2020 року, тобто лише 31 липня 2020 року.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року оприлюднена 26 грудня 2019 року.

Разом із цим, касаційна скарга надіслана представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , до Верховного Суду лише 21 лютого 2020 року.

Однак, жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, зокрема, документів на підтвердження неотримання, неможливості отримання заявником відповідного рішення суду або ненадсилання судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 оскаржуваного рішення до 21 лютого 2020 року, до матеріалів касаційного провадження заявником не додано.

Отже, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року не лише після спливу тридцяти днів після постановлення оскаржуваного рішення, однак і після спливу тридцяти днів після його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та жодних належних доказів поважності пропуску відповідного строку на касаційне оскарження заявником до суду не надано, що свідчить про необґрунтованість клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , про поновлення строку на касаційне оскарження даної постанови суду апеляційної інстанції.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

З огляду на те, що ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року лише 21 лютого 2020 року, та на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 лютого 2020 року, яка отримана ним 10 березня 2020 року, та ухвали Верховного Суду від 31 березня 2020 року, яка отримана ним 11 квітня 2020 року, станом на 31 серпня 2020 року заявником не надано жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження відповідної постанови суду апеляційцної інстанції, наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , у її клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними та бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

Таким чином, зазначені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року не можуть бути визнані судом поважними, а тому в задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК України.

Оскільки підстави, наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , про поновлення строку на касаційне оскарження, визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2014 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , молодіжного житлово-будівельного товариства «ДОМ», виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нежитлові приміщення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов