Ухвала

11 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 570/4501/15-ц

провадження № 61-1629св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

боржник - ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: Рівненський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, Акціонерне товариство «Оксі Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні № 54878615 з виконання виконавчого листа, виданого Рівненським районним судом Рівненської області, про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), оскільки вона набула права вимоги до боржника за договорами про відступлення права вимоги.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні

№ 54878615 на ОСОБА_1 .

Ухвала мотивована тим, що у зв`язку з укладенням договорів відступлення права вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» вважається таким, що вибув як стягувач із виконавчого провадження про стягнення заборгованості за кредитом за судовим рішенням.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2019 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні № 54878615 з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_1 .

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 , як правонаступник кредитора, правомірно звернулась до суду із заявою про надання їй статусу сторони виконавчого провадження, відповідно до статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів повідомлення боржника у виконавчому провадженні про розгляд заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, що є порушенням процесуального порядку, встановленого частиною третьою статті 442 ЦПК України, та є підставою для скасування судового рішення.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У січні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду є помилковим, оскільки суперечить правовій позиції неодноразово викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 11 вересня 2018 року у справі

№ 909/968/16, від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, від 11 грудня

2019 року у справі № 761/20611/17, а саме про те, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, адже такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Відповідачі своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалися.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом Акціонерного товариства закритого типу «Гея» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Наталія Віталіївна, про визнання договору про відступлення прав недійсним, за касаційною скаргою Акціонерного товариства закритого типу «Гея» на рішення апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року.

Ухвала обґрунтована необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15 та від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження

№ 14-222цс18).

Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі

№ 6-667цс15 вказано, що надання кредитних коштів кредитною спілкою фізичній особі здійснено за рахунок об`єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов`язання тісно пов`язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов`язаннях не допускається. Відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків.

Проте, у постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі

№ 6-667цс15 та від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15, на думку колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, було використано конструкцію «віртуальної» нікчемності (коли на рівні закону відсутня вказівка про нікчемність правочину, але за допомогою тлумачення робиться висновок про те, що правочин не породжує правових наслідків і це дозволяє не застосовувати відповідний правочин, для регулювання відносин сторін).

Тобто, у постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі

№ 6-667цс15 та від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15 відбулося незастосування умов договору, на підставі якого було відступлено право вимоги за кредитним договором, без визнання його недійсним та за відсутності вказівки норми закону про його нікчемність.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила, що такий підхід Верховного Суду України не відповідає розумінню нікчемного правочину, закріпленого в ЦК України. Оскільки на рівні норм ЦК України, Закону України «Про кредитні спілки» або іншого закону відсутня вказівка про нікчемність правочину про відступлення права вимоги за кредитним договором, вчиненого кредитною спілкою.

Підставою для прийняття справи № 465/646/11 (провадження 14-222цс18) на розгляд Великої Палати Верховного Суду була необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у спорах щодо відступлення кредитними спілками права вимоги за кредитними договорами.

При цьому в ухвалі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначено, що висновком Великої Палати Верховного Суду щодо відступлення кредитними спілками права вимоги за кредитними договорами є те, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі послуги надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки; або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа з погодження Національного банку України.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не погодилась із таким висновком Великої Палати Верховного Суду та зазначила, що відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Відступлення права за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.

Цей договір може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надбання замість отриманого права вимоги. У такому випадку на відносини цесії поширюється положення про договір купівлі-продажу, оскільки частиною третьою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру.

У цих правовідносинах необхідно розрізняти право набувача за договором відступлення прав вимоги вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі на момент укладення цього договору, з його правом у подальшому виконувати та отримувати доходи за договором без відповідного статусу фінансової установи.

Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 638/22396/14-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 570/4501/15-ц за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», боржник - ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Рівненський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, Акціонерне товариство «Оксі Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 638/22396/14-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик