Справа № 473/1538/20
Номер провадження 2/473/494/2020
УХВАЛА

"14" вересня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М. при секретарі Гавриловій І.С.

За участю прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Андріїшина І.В., представника Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області Хоменко С.М., представників відповідача ОСОБА_1 адвокатів Конограй М.В., Зінченко А.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 473/1538/20 за позовом прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Вознесенське лісове Господарство» до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, ОСОБА_1 , Бузької сільської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі, визнання незаконним та скасування наказу, скасування запису у Державному реєстрі речових прав, повернення земельної ділянки

встановив

19 травня 2020 року позивач прокурор Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Вознесенське лісове Господарство» звернувся до суду з позовом до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, ОСОБА_1 , Бузької сільської ради про визнання незаконним і скасувати розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації від 27.12.2012 №1046-р про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки площею 19,6629 га для сінокосіння та випасання худоби в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області; визнання недійсним договір оренди землі від 06.03.2014, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Миколаївській області та ОСОБА_1 , на підставі якого передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0037 площею 19,6629 га; визнання незаконним і скасувати наказ Головного управлінняДержгеокадастру в області від 20.12.2018 №9136/0/14-18-СГ в частині надання територіальній громаді сіл, в особі Бузької сільської ради Вознесенського району, у комунальну власність земельної ділянки площею 19,6629 га з кадастровим номером :01:000:0037; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №30758339 від 15.03.3019 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0037 за Бузькою сільською радою Вознесенського району (); зобов`язання ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» земельну ділянку площею 19,6629 га з кадастровим номером :01:000:0037, розташовану в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та стягнення судових витрат.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявив клопотання про залишення позову без розгляду, через відсутність підстав для представництва прокурором Миколаївської області інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» з огляду на висновки про застосування норм права ВСУ по справі №912/238518.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Представник Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області вирішення даного клопотання залишив на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 підтримав клопотання.

Вислухавши сторони, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 26 травня 2020 року по справі № 912/2385/18 щодо представництва інтересів держави в суді зроблені наступні висновки.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Кабінет міністрів України відповідно до ст..84,122,149 ЗК України є розпорядником земельних ділянок лісогосподарського призначення для лісогосподарських потреб.

16.09.2019 року прокуратурою області було направлено запит до КМУ № 05/2-935 вих-19, в якому було зазначено про порушення законодавства з боку Вознесенської райдержадміністрації при прийнятті рішень про передачу в оренду земельної ділянки площею 19,6629 га для сінокосіння та випасання худоби.

Водночас листом секретаріату КМУ від 27.09.2019 року № 20743/02-19 було повідомлено прокурора, що вказаний запит було надіслано Мінюсту та Держгеокадастру для розгляду в установленому порядку.

З відповідним позовом прокурор звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 19 травня 2020 року. При цьому прокурор обґрунтував в позові необхідність на його думку звернення до суду у зв`язку з неналежним, на його думку, здійснення захисту інтересів держави відповідними органами, які не вжили заходів для повернення спірної земельної ділянки державі.

А отже прокурором у цій справі наведені підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Саме з цих підстав суд, відкриваючи провадження у цій справі, установив відповідність поданої прокурором позовної заяви вимогам статей 175- 177 ЦПК України. Жодних недоліків цієї заяви в частині відсутності обґрунтування прокурором підстави для здійснення представництва інтересів держави суд не виявив і позовну заяву прокурора як з цих, так і з інших підстав без руху не залишив. Натомість за результатами розгляду позову та матеріалів,що були додані до нього, цивільну справу призначив до розгляду в порядку загального позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 197 ЦПК України , суд

постановив

в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М. Ротар