Справа № 242/1471/20
Провадження №2/242/846/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді: Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на нерухоме майно, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 06 квітня 2020 року звернувся до суду з позовом до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на нерухоме майно, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Є ще спадкоємець після смерті ОСОБА_6 , його донька ОСОБА_2 , яка не бажає приймати спадщину. Інших спадкоємців після смерті дружини немає. З метою отримання спадщини він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, натомість постановою від 02 грудня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки КП Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради 27 грудня 2006 року проведено державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_2 , на теперішній час КП Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради перебуває на непідконтрольній території, будь які документи отримати неможливо, тому відсутні дані необхідні для проведення державної реєстрації прав, що підтверджують державну реєстрацію права власності. 10 грудня 2019 року звернувся до державного реєстратора ВЦА м. Авдіївка Донецької області з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло. Однак 13 грудня 2019 року йому було відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки при здійсненні перевірки відомостей, щодо заявленого об`єкту, а саме вищезазначеної квартири, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня інформація щодо реєстрації права власності на підставі правовстановлюючого документу, який наданий позивачем, а саме Свідоцтво про право власності на житло б/н від 08 листопада 2006 року, видане Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області. Крім того у рішенні зазначено, що відповідно до наданого позивачем Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13075885 від 27 грудня 2006 року встановлено, що 27 грудня 2006 року КП БТІ Ясинуватської міської ради, було проведено реєстрацію права власності на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло б/н від 08 листопада 2006 року, видане Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області. Таким чином було виявлено суперечності між документами, а саме Свідоцтва про право власності на житло б/н від 08 листопада 2006 року, видане Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13075885 від 27 грудня 2006 року виданого КП БТІ Ясинуватської міської ради та відомостями у реєстрі прав власності на нерухоме майно. Оскільки КП БТІ Ясинуватської міської ради знаходиться на тимчасово окуповані території, здійснити запит для уточнення інформації по вищевказаному об`єкту є неможливим. Просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м.

07 квітня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у порядку вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернувся до відділу реєстрації Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенко В.А. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2020 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Військово-цивільна адміністрація м. Авдіївка Донецької області, у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 07 серпня 1976 року, виданого Донецькою сільською радою м. Кіровська Ворошиловградської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб 07 серпня 1976 року, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 41.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видане Авдіївською міською радою м. Ясинувата Донецької області 27 квітня 1982 року, ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області від 26 жовтня 2002 року, ОСОБА_8 одружилась ІНФОРМАЦІЯ_3 зі ОСОБА_9 , та прізвище після одруження дружини стало « ОСОБА_10 ».

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане 08 листопада 2006 року Виконавчим комітетом Авдіївською міською радою Донецької області квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , у рівних долях.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради № 13075885 від 27 грудня 2006 року, було проведено реєстрацію права власності на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло б/н від 08 листопада 2006 року, видане Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 22 квітня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 22 квітня 2014 року складено актовий запис № 189.

Постановою приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенка В.А. від 02 грудня 2019 року, ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки КП Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради 27 грудня 2006 року проведено державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_2 , на теперішній час КП Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради перебуває на непідконтрольній території, тому будь які документи отримати неможливо, у зв`язку з чим не можливо встановити факт виникнення права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кравець І.В. Війського-цивільної адміністрації м. Авдіївки Донецької області № 50192919 від 13 грудня 2019 року, було відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації прав власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/2 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки щодо заявленого об`єкту нерухомості у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав відсутня інформація щодо реєстрації права власності на підставі правовстановлюючого документа, наданого заявником, а саме Свідоцтво про право власності на житло б/н від 08 листопада 2006 року, видане Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області. При здійсненні перевірки відомостей, щодо належного права власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у Реєстрі права власності на нерухоме майно, у наявності інформація щодо реєстрації права власності, двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 по 1/2 на кожного, на підставі свідоцтва про право власності, б/н, від 08 листопада 2006 року, що видано виконкомом Авдіївської міської ради. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису 27 грудня 2006 року. Таким чином було виявлено суперечності між документами, а саме Свідоцтва про право власності на житло б/н від 08 листопада 2006 року, видане Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13075885 від 27 грудня 2006 року виданого КП БТІ Ясинуватської міської ради та відомостями у реєстрі прав власності на нерухоме майно Здійснити запит для уточнення інформації по зв`яленому об`єкту є неможними, оскільки КП БТІ Ясинуватської міської ради знаходиться на тимчасово не підконтрольній українській владі території. У зв`язку з чим, надані документи не дають змоги встановити набуття речових прав, щодо права власності, яке підлягає державній реєстрації.

Згідно листа від 08 січня 2019 року Військово-цивільна адміністрація м. Авдіївка Донецької області повідомила ОСОБА_3 , що відповідно до розпорядження ВЦА м. Авдіївка були видані відповідні свідоцтва про право власності на житло: від 18 квітня 1997 року, виданого ЖКХ АКХЗ, згідно якого власниками квартири за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в рівних частках; від 08 листопада 2006 року, виданого Авдіївською міською радою на ім`я ОСОБА_6 та чоловіка ОСОБА_1 , адреса житлового приміщення зазначена АДРЕСА_1 . Згідно з документацією, на підставі яких були видані вищевказані свідоцтва, помилок при їх оформленні не виявлено. Починаючи з 1960 року та до 01 січня 2013 року державну реєстрацію прав власності здійснювали БТІ на паперових носіях з формуванням архівних справ на об`єкти нерухомого майна, які досі зберігаються в архівах БТІ. Реєстрація прав власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстрами БТІ розпочалося лише з 2003 року, підключення до якого здійснювався у кожному регіоні у різний час. З паперових носіїв до електронного реєстру відомості вносилися лише за заявами власників. Інформація цього реєстру може бути неповною та мати неточності, тому необхідно звертатись до БТІ. До квітня 2014 року архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна, розташованих у місті Авдіївка знаходились в БТІ в м. Ясинувата. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року у м. Ясинувата органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином на теперішній час неможливо отримати від БТІ інформацію щодо будь-якого об`єкта нерухомого майна, розташованого в м. Авдіївка. Відповідно, немає можливості установити посадову особу БТІ, яка допустила помилку при внесенні інформації до Реєстру прав власності.

Згідно договору обміну квартири серії АВО № 254486 від 03.11.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу Малімон А.О. та зареєстрований Донецьким бюро технічної інвентаризації за № 5041 від 15 листопада 2000 року, встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Відповідно до копії рішення Селидівського міського суду Донецької області від 05 серпня 2020 року, яке набрало законної сили 07 вересня 2020 року, було скасовано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис від 27 грудня 2006 року за реєстраційним номером № 17337386 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на 1/2 частку та ОСОБА_1 на 1/2 частку, квартири АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенка В.А. від 02 грудня 2019 року № 274/01-16, після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенка В.А. було заведено спадкову справу за № 235/2019. Свідоцтва про право на спадщину не видавалося, від імені ОСОБА_6 заповітів не посвідчувалось.

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї № 07-29д/7674 від 02 грудня 2019 року виданої Центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, за адресою АДРЕСА_1 у період з 16 червня 1989 року по 22 квітня 2014 року зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_2 до суду надала заяву про визнання позовних вимог, у зв`язку з чим суд вважає, що ОСОБА_2 не бажає приймати спадщину після смерті матері ОСОБА_6 та відмовилась від спадкового майна. ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав в одній квартирі зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, то він є таким, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті дружини ОСОБА_6 , прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з відсутністю інформації у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо заявленого об`єкту нерухомості, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог, про визнання права власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у цій частині позовних вимог слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З 01 січня 2013 року відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснюють районні, районні у містах, міські, міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, такі відомості вносяться до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

До вказаної дати реєстрацію речових прав на об`єкти нерухомого майна проводили бюро технічної інвентаризації шляхом внесення відповідних записів до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Управління юстиції вносять записи лише до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У даному випадку реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно.

Судом встановлено, що 27 грудня 2006 року за ОСОБА_1 та його померлою дружиною ОСОБА_6 було помилково зареєстровано у реєстрі права власності на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 05 серпня 2020 рокузапис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 27 грудня 2006 року за реєстраційним номером № 17337386, скасовано.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане 08 листопада 2006 року Виконавчим комітетом Авдіївською міською радою Донецької області, 1/2 частина квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , на момент виникнення спірних правовідносин належить на праві власності ОСОБА_1 .

Вищевказане свідоцтво, яке є підставою для набуття у 2006 році права власності на квартиру не визнано недійсним у встановленому порядку на момент прийняття рішення у даній справі.

Враховуючи обставини справи, те, що позивач на теперішній час позбавлений можливості володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому нерухомим майном, та те, що позивачу відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказану квартиру, суд вважає позовні вимоги щодо визнання права власності на 1/2 частку зазначеної квартири за ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м.,.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 .

Відповідачі: Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, юридична адреса: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, буд. № 5, код за .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 .

Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору:

ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7

ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання за адресою, АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_8 ,

ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_9 .

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2020 року.

Суддя Н.О. Хацько