Справа № 242/3507/20
Провадження № 2/242/1278/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря Дурової Н.Г. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Уобґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював у відповідача з 28 листопада 1994 року. 16 грудня 2019 року його було звільнено за власним бажанням (на пенсію за віком) у зв`язку з невиконанням власником колективного договору з виплатою трьохмісячного середнього заробітку за стаж роботи у вугільній промисловості та з виплатою трьохмісячного середнього заробітку згідно ст. 44 КЗпП (наказ № 317 с/к від 16 грудня 2019 року). Розрахунок у день звільнення та по час подання позову з ним не проведено. Тому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі за грудень 2019 року, а саме вихідна допомога при звільненні у сумі 48 142 грн. 54 коп.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21 серпня 2020 року відкрито провадження по справі та без виклику сторін.

Копія ухвали направлена учасникам справи, також копія позовної заяви з додатками була направлена відповідачу на адресу його місця реєстрації.

Відповідно до запису № 2102 копії журналу обліку вручення кореспонденції Селидівського міського суду Донецької області № 05-105, 26 серпня 2020 року представнику ВП «Селидіввугілля» ОСОБА_2 була вручена ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 21 серпня 2020 року та долучена до неї позовна заява з пакетом документів по справі № 242/3507/2020.

Відповідач своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої 10 липня 1990 року на ім`я ОСОБА_1 , позивач працював на ДП «Селидіввугілля» у період з 28 листопада 1994 року по 16 грудня 2019 рокута його було звільнена за ст. 38 КЗпП за власним бажанням (на пенсію за віком) у зв`язку з невиконанням власником колективного договору з виплатою трьохмісячного середнього заробітку за стаж роботи у вугільній промисловості та з виплатою трьохмісячного середнього заробітку згідно ст. 44 КЗпП про що було складено наказ № 317 с/к від 16 грудня 2019 року.

Відповідно до довідок № 329 від 10 серпня 2020 року, видану ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», згідно яких позивач працював на підприємстві відповідача в період з 28 листопада 1994 року по 16 грудня 2019 року, при звільненні станом на 07 липня 2020 року заборгованість по заробітній платі, яка складається з вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку за стаж роботи у вугільній промисловості та вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку за порушення умов колективного договору згідно ст. 44 КЗпП складала 48 142 грн. 54 коп.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату.

Слід також зауважити, що відповідно п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено наказом від 29.07.93 року № 58, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 241-1 КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, і з ДП «Селидіввугілля» на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 48 142 грн 54 коп.

Відповідно до вимог п.п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір в розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання до суду позовної заяви з зазначеними вимогами сплаті підлягала сума судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Виходячи з вимог ч 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 131, 263-265, 280, 282, 280-283, 284-285 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі за грудень 2019 року у розмірі 48 142 (сорок дві тисячі сто сорок дві) 54 коп.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь держависудові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 .

Відповідачі: Державного підприємства «Селидіввугілля» місце знаходження 85400 Донецька область м. Селидове вул. К.Маркса будинок 41 а.

Суддя Н.О. Хацько