Справа № 316/636/20
Провадження № 2/316/514/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2020 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.

за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодара, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №316/636/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитна Установа «Європейська Кредитна група», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою, яку надіслав поштовою кореспонденцією, до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитна Установа «Європейська Кредитна група» (далі - ТОВ КУ «Європейська Кредитна група»), в якій просить суд: визнати недійсним Кредитний договір №/2675 від 22.01.2017 р. (а.с.1-5).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.03.2020 р. провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.16).

21.04.2020 р. представником відповідача: ТОВ КУ «Європейська Кредитна група» було надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якій вважають вимоги позивача безпідставними зазначаючи на відсутність порушень зі сторони відповідача та відповідність Кредитного договору вимогам законодавства України. В задоволенні позову просять відмовити (а.с.19-25).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.07.2020 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.41).

В судове засідання позивач, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи судом (а.с.43) - не з`явився, у п.3 вимог позовної заяви просить суд розглядати справу у його відсутності (а.с.4зворот).

В судове засідання представник відповідача, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи судом (а.с.44) - не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі (а.с.27).

Враховуючи відсутність підстав визначених ч.2 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), для відкладення слухання справи, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та доказів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у суду докази відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Згідно приписів ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 22.01.2017 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» було укладено Договір фінансового кредиту №/2675 (далі - Кредитний договір) з Додатком №1 до нього від 22.01.2017 р. (далі - Додаток№1) (а.с.7-10, 11-11зворот) на сторінці сайту відповідача: http://www.eurogroshi.com.ua в мережі Інтернет (далі - оспорюваний кредитний договір). Позивачем не оспорюється підписання оспорюваного кредитного договору, безпосередньо ним самим, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором в порядку передбаченого Договором (п.7 Додатку №1 - а.с.11, п.8.3 Кредитного договору - а.с.9зворот) аналогом власноручного підпису: dA8bF - розділ 9 «Реквізити та підписи сторін» (а.с.10) (Закон України «Про електронний цифровий підпис») та отримання від відповідача грошових коштів в розмірі 1000 грн. у позику, визначених умовами п.1.2. розділу 1 «Предмет договору» Кредитного договору (а.с.7зворот) та п.1 Додатку №1 (а.с.11).

Статтею 509 Цивільного кодексу України (в редакції від 02.11.2016 р., чинній на дату укладення оспорюваного кредитного договору) (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України , підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Положеннями статті 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5); Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6).

Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до пунктів 5, 7 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію», в редакції від 03.09.2015 р., яка була чинна на дату укладання оспорюваного кредитного договору (далі - Закону України «Про електрону комерцію»), електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем (п.7); електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5).

Статтею 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (в редакції від 30.09.2015 р., чинній на дату укладання оспорюваного кредитного договору) (далі - Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Отже вимоги до електронних документів у цивільних відносинах повинні відповідати загальним вимогам вчинення правочинів, передбачених цивільним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про електрону комерцію», права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про електрону комерцію», продавець (виконавець, постачальник) під час вчинення електронного правочину зобов`язаний забезпечити повну відповідність предмета електронного договору, погодженого сторонами, кількісним та якісним характеристикам.

Відповідно до ч.6 ст.8 Закону України «Про електрону комерцію», перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст.640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст.642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Положеннями статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Як на підставу визнання недійсним оспорюваного кредитного договору, позивач посилається на його фактичне неповідомлення та не ознайомлення, належним чином, про обставини зазначені в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про що вказано в п.1.10 оспорюваного кредитного договору, які він не підписував; неможливості детального ознайомлення з умовами кредитного договору перед його укладанням, що є порушенням ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; порушення п.3 ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості умов, які визначено п.1.5.3 оспорюваного кредитного договору; незаконності та суперечності п.8.4 оспорюваного кредитного договору щодо ознайомлення та надання згоди на передачу персональних даних та їх обробку на відсутність права відзивати свою згоду на обробку персональних даних, що не відповідає положенням абз.5, 11 п.2 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних», а отже п.8.4 оспорюваного кредитного договору також є недійсним. Зазначені порушення, на думку позивача, дають підстави для визнання в цілому недійсним оспорюваного кредитного договору.

Вирішуючи питання в частині посилань позивача щодо фактичного його неповідомлення відповідачем про обставини зазначені у статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та їх не підписання, неможливість детального ознайомлення з умовами кредитного договору перед його укладанням, суд, враховуючи вищевказані положення законодавства України, зазначає наступне.

Положеннями п.4.3.2. Кредитного договору передбачено право позичальника отримувати інформацію про послуги, які надає Кредитодавець та іншу інформацію доступ до якої передбачено законодавством України, при цьому, зазначеному праву респондється обов`язок кредитодавця визначений п.4.2.1. умов Кредитного договору, надавати інформацію про послуги, які надає Кредитодавець та іншу інформацію доступ до якої передбачено законодавством України (а.с.8зворот). Однак, Кредитний договір не містить такої умови, як обов`язковість надання для підписання Позичальнику, при видачі кредитних коштів, умов кредитування та ризиків передбачених ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивачем не заперечується підписання Кредитного договору, пунктом 1.10 розділу 1 якого встановлено, що підписанням цього Договору (з додатками) Позичальник підтвердив, що Кредитодавець на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» надав йому повну інформацію про сукупну вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет всіх супутніх послуг, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням, погашенням Кредиту і підписанням даного Договору, і їх обґрунтуванням. Отриману інформацію Позичальник розуміє і з нею згоден (а.с.7зворот).

Відповідно до умов п.5.1 розділу 5 Кредитного договору, який не заперечується позивачем, встановлено, що при укладанні цього Договору, Позичальник підтвердив, у тому числі, що його волевиявлення є вільним в відповідає його внутрішній волі; він чітко усвідомлює всі умови цього Договору і не перебуває під впливом омани або обману; він вважає умови цього Договору прийнятними для себе; всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, якими він керувався при укладанні даного кредитного Договору, він приймає на себе і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання даного Договору.

Крім того, відповідно до приписів п.8.4 Кредитного договору, позивачем була, у тому числі, підтверджена, згода з тим, що інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів і забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а.с.9зворот).

Як зазначає відповідач, не спростовується позивачем, на загальнодоступному сайті відповідача www.eurogroshs.com.ua в мережі Інтернет містяться, у тому числі Публічна пропозиція (Договір оферти), роздруківка якого надана відповідачем до відзову на позовну заяву (а.с.28-32), Примірний договір, Правила надання коштів у позику, згода на обробку персональних даних (www.eurogroshs.com.ua/about-us/documents), інформація в яких є відкритою і містить порядок та умови кредитування, права та обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладання Договору, у тому числі і визначену ч.2 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію». При цьому, слід зазначити, що для безпосереднього укладання самого Договору, слід зареєструватися в «Особистому кабінеті» (www.eurogroshs.com.ua/#login).

Як зазначає відповідач та не спростовано позивачем, саме позивач надіслав відповідачу заявку на отримання кредиту на сайті відповідача (розділ 2 Договору оферти) (а.с.28), здійснивши, визначені Заявкою, відповідні дії направлені на укладання Кредитного договору та отримання кредитних коштів (а.с.33) в розмірі та на умовах зазначених у оспорюваному кредитному договорі.

Позивачем не заперечується укладання Кредитного договору на сайті відповідача: www.eurogroshs.com.ua в мережі Інтернет.

Користування наданими відповідачем позивачу кредитним коштами також не заперечується позивачем.

Враховуючи викладене, вищезазначені твердження позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Щодо порушення п.3 ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині несправедливості умов які визначено п.1.5.3 оспорюваного кредитного договору, якою визначено, що в разі, якщо Позичальник не повернув Кредит у термін зазначений в п.1.2 цього Договору та/або Додатку до даного Договору, Ціна Кредиту, яку Позичальник виплачує Кредитодавцю, збільшується на розрахований додатковий розмір неустойки. Неустойка (пеня) нараховується починаючи з першого дня прострочення в розмірі 5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього Договору, при цьому пеня за користування кредитом нараховується до дня повного погашення заборгованості включно, але в будь-якому випадку не більше (ста) календарних днів (а.с.7зворот). Суд зауважує, що, на дату розгляду даної справи судом, відповідачем не заявляється до позивача вимог про стягнення суми заборгованості за оспорюваним кредитним договором, у тому числі за наявності такої складової загального розміру заборгованості вказаної у п.1.5.3 Кредитного договору, у зв`язку з чим, підстав для надання правової оцінки зазначеній умові, суд не вбачає.

Щодо незаконності та суперечності п.8.4 оспорюваного кредитного договору та відсутність права відзивати свою згоду на обробку персональних даних, що не відповідає положенням абз.5, 11 п.2 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» у зв`язку з чим, п.8.4 оспорюваного кредитного договору позивач вважає недійсним.

Суд зазначає, що у змісті п.8.4 Кредитного договору, у тому числі зазначено, що Позичальник підтверджує, що він ознайомлений зі своїми правами згідно ст.8 Закону україни «Про захист персональних даних», надав згоду на передачу Кредитодавцю своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану Позичальника та його здатності виконати свої завдання за Договором. Дана згода позичальника не обмежена в часі, є безумовною і безвідкличною 9а.с.9зворот). Крім цього, в п.8.6. Кредитного договору зазначено, що Підписанням цього Договору Позичальник дає свою згоду на збір, зберігання, використання, обробку й поширення даних Позичальника, зазначених в цьому Договорі, Кабінеті Позичальника, Заяві й інших документах, переданих Кредитодавцю, у відповідність до Закону України «Про захист персональних даних», для цілей пов`язаних з цім Договором, при цьому: така згода є безстроковою за винятком випадків, коли згода буде відкликана Позичальником за вмотивованою письмовою заявою; Позичальник підтверджує, що дані про Позичальника, передані Кредитодавцю, є достовірними і надалі можуть оброблятися і використовуватися Кредитодавцем і його партнерами; Позичальник згоден з тим, що Кредитодавець звільняється від обов`язку повідомляти Позичальнику про передачу його персональних даних з урахуванням того, що така передача відповідає цілям, визначеним в цьому Договорі (а.с.10).

В п.11 ч.2 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено право особи відкликати згоду на обробку персональних даних.

Як встановлено, зазначені умови Кредитного договору містять право Позичальника (позивача по справі), відкликати свою згоду на обробку персональних даних за наявності вмотивованої письмової заяви Позичальника, що спростовують доводи позивача з цього приводу.

Крім того, слід зауважити, що позивачем не заперечується і зміст пункту 8.7. Кредитного договору, яким встановлено, що недійсність окремих умов цього Договору не тягне за собою недійсність Договору в цілому і не звільняє Позичальника від обов`язку повернути Кредит та сплатити відсотки за користування Кредитом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За сукупності встановленого, суд не вбачає невідповідності положень оспорюваного кредитного договору вимогам законодавства та за відсутності правових підстав для визнання в цілому недійсним оспорюваного кредитного договору, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 18, 76-82, 89, 95, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитна Установа «Європейська Кредитна група» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2020 р.

Суддя: О. М. Бульба