ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/60/20

Головуючий у першій інстанції - Савенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1011/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2020 року (ухвалене о 12:37) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього на його користь заподіяного матеріального збитку в розмірі 93 811,72 грн.

Позов обґрунтовував тим, що внаслідок ДТП, яка сталася 08.12.2019 з вини ОСОБА_2 були пошкоджені належні позивачу на праві приватної власності транспортні засоби Subaru Forester, днз НОМЕР_1 , та Citroen С-4, днз НОМЕР_2 . Вартість відновлювальних робіт автомобіля Subaru Forester становить 107 088,09 грн, автомобіля Citroen С-4 - 96 723,63 грн. ПрАТ «СТ «Гарантія» за даним страховим випадком йому виплачена страхова виплата в розмірі 110 000 грн, якою покриваються витрати пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортних засобів з урахуванням зносу та в межах ліміту виплати. Загальна сума невідшкодованих матеріальних збитків відповідно до розрахунку становить 93 811,72 грн, які підлягають стягненню з відповідача, як особи винної у завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.12.2019, в сумі 75 811,72 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, неповне з`ясування судом всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, грубе порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом неправомірно не взято до уваги позицію відповідача про те, що мали місце два страхових випадки, внаслідок яких у страховика виник обов`язок виплатити відшкодування по кожному з них. За твердженнями заявника ПрАТ «СК «Гарантія» розглядало ДТП як два страхових випадки, так як страховиком було здійснено виплати страхових сум на підставі окремих двох звітів про оцінку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, окремих двох страхових актів, двох розрахунків страхової виплати, двох договорів узгодження розміру страхової виплати страхової виплати (страхового відшкодування). Таким чином, на його думку, страхове відшкодування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 , яке страхове товариство мало виплатити потерпілому, обмежується сумою 258 000 грн (260 000 грн - 4 000 франшизи).

Заявник зазначає, що згідно звітів про оцінку матеріальний збиток, завданий позивачу, складає разом 158 210, 97 грн, вказана сума вирахувана з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу. Однак судом першої інстанції сума вирахувана без врахування значення коефіцієнта фізичного зносу транспортних засобів.

Наголошує, що позивач звертався до суду із вимогами про стягнення заподіяного матеріального збитку, а суд прийняв рішення задовольнивши вимоги про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, тобто з інших підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить визнати доводи заявника необґрунтованими, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Вказує, що заявник не обґрунтовує свою позицію щодо двох страхових випадків жодними нормами матеріального права, в свою чергу, висновки районного суду щодо однієї страхової події базуються на конкретних нормах матеріального права, що наведені у рішенні суду.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, що з винуватця ДТП стягується шкода без врахування зносу деталей автомобіля.

Звертає увагу, що свій позов обґрунтовував посиланням на ст. 1192 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СТ «Гарантія» зазначає, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено поняття страхового випадку - це дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілого. Таким чином, ДТП, що сталася 08.12.2019, визнана як страховий випадок і на підставі проведеного страхового розслідування виплачено страхове відшкодування у розмірі 110 000 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи, наведені у відзивах на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, завдану позивачеві внаслідок пошкодження транспортних засобів, обмежується різницею між фактичним розміром шкоди (реальними збитками) і сумою відшкодування, яку страховик міг відшкодувати позивачеві згідно з умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, та становить 75 811,72 грн (203 811,72 грн - 128 000 грн).

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 08.12.2019 о 20 год. 30 хв. в с. Гнідинці Варвинського району Чернігівської області, на вул. Незалежності, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Audi А6, днз НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на праве по ходу руху узбіччя, де здійснив наїзд на автомобілі марки Subaru Forester, днз НОМЕР_1 , та Citroen, днз НОМЕР_2 , які належать на праві власності позивачеві ОСОБА_1 (а.с. 11-12), завдавши автомобілям механічних пошкоджень, чим порушив п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 11-12).

Постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 27.12.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час здійснення ДТП була застрахована в ПрАТ «СТ «Гарантія» згідно укладеного між ними договору (поліс) № АО/4420291 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії з 16.11.2019 до 15.02.2020, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 130 000 грн, розмір франшизи - 2 000 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку майна авто товарознавчого дослідження транспортного засобу № 3933 від 27.12.2019 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Subaru Forester, VIN НОМЕР_4 , днз НОМЕР_1 , складає 61 487,34 грн. Зі змісту вказаного звіту вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 107 088,09 грн, а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 61 487,34 грн (а.с. 13-20).

Відповідно до Звіту про оцінку майна авто товарознавчого дослідження транспортного засобу № 3934 від 27.12.2019 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Citroen С-4, VIN НОМЕР_5 , днз НОМЕР_2 складає 96 723,63 грн (коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 0) (а.с. 21-28, 64-65, 71-72).

21.01.2020 між ОСОБА_1 та ПрАТ «СТ «Гарантія» укладено два договори узгодження розміру страхової виплати (страхового відшкодування), згідно з якими йому за пошкоджений автомобіль Subaru Forester, днз НОМЕР_1 , перераховано 45 000 грн відповідно до платіжного доручення № 87 від 22.01.2020 та за пошкоджений автомобіль Citroen С-4, днз НОМЕР_2 , перераховано 65 000 грн відповідно до платіжного доручення № 92 від 22.01.2020 (а.с. 59-72, 91-94).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц та у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, від 11.12.2019 у справі № 227/2996/16-ц, які є обов`язковими для врахування судами відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до Звітів про оцінку майна №№ 3933, 3934 від 27.12.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Forester, VIN НОМЕР_4 , днз НОМЕР_1 складає 107 088,09 грн (без урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу), вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen С-4, VIN НОМЕР_5 , днз НОМЕР_2 , складає 96 723,63 грн, таким чином вартість реальних збитків, завданих позивачу ОСОБА_3 становить 203 811,72 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріальний збиток, завданий позивачу, складає разом 158 210, 97 грн, і суд безпідставно стягнув з відповідача суму збитку без врахування значення коефіцієнта фізичного зносу транспортних засобів, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції з огляду на таке.

У пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Враховуючи те, що на відновлення автомобіля Subaru Forester підлягають заміні окремі деталі, комплектуючі частини (а.с. 18), суд першої інстанції правильно визначив розмір коштів, який необхідний для відновлення вказаного автомобіля, пославшись на правовий висновок Верховного суду у справі №761/41395/16-ц від 25.11.2019).

Встановивши, що страхове відшкодування, яке могло бути виплачене ОСОБА_3 за даним страховим випадком обмежується сумою 128 000 грн, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача підлягає стягненню різниця між реальними збитками і сумою страхового відшкодування у розмірі страхового ліміту, яка становить 75 811,72 грн (203 811,72 грн - 128 000 грн).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, провів належну оцінку доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, та врахувавши вищезазначені норми матеріального права, правові висновки Верховного Суду і принцип повного відшкодування шкоди, правильно визначив розмір коштів, який необхідно стягнути з відповідача у рахунок відшкодування збитків, яких зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням у ДТП належних йому автомобілів.

Не заслуговує на увагу та вірно відхилена судом першої інстанції (з посиланням на те, що сталося одне ДТП) позиція відповідача про те, що 08.12.2019 мали місце два страхових випадки, внаслідок яких у страховика виник обов`язок виплатити відшкодування по кожному з них, зважаючи на положення ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звертався до суду із вимогами про стягнення заподіяного матеріального збитку, а суд прийняв рішення задовольнивши вимоги про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, тобто з інших підстав, не є слушними, оскільки свій позов ОСОБА_1 обґрунтовував посиланням на ст. 1192 ЦК України, яка визначає способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: