РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року

м. Рівне

Справа № 2-4874/08

Провадження № 22-ц/4815/843/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Бучко Т.М.

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання : Тхоревський С.О.,

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Пінчук Вікторії В`ячеславівни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 року у справі за поданням головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Короляк Наталії Валеріївни про вирішення питання про звернення стягнення на квартиру,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Короляк Н.В. звернулася до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_4 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у Рівненському МВ ДВС перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_4 коштів на загальну суму 621696,51 грн. Рішення боржником добровільно не виконано. За повідомленням КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» боржнику належить на підставі договору купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1 . Нерухоме майно за боржником у встановленому законом порядку не зареєстроване, що позбавляє державного виконавця можливості забезпечити виконання судового рішення шляхом проведення реалізації нерухомого майна.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 року подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Короляк Наталії Валеріївни про вирішення питання про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 - задоволено.

Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_4 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , для забезпечення виконання виконавчих листів № 2-4874/08, виданих 20 серпня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою представник ОСОБА_4 - адвокат Пінчук В.В.подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд першої інстанції вирішив питання про звернення стягнення на квартиру, всупереч тій обставині, що на момент винесення оскаржуваної ухвали таке питання вже вирішувалося судом 04 грудня 2019 року у справі №2-4874/08, а чинне законодавство не передбачає повторне звернення з тими самими вимогами.

Крім того в оскаржуваній ухвалі суд посилався на дані ІС ДП «НАІС» та інформацію за запитами, проте при поданні заяви державний виконавець такі докази не додав, а тому судом було надано оцінку доказам, що не містились в матеріалах справи та не були поданні в порядку визначеному законом.

Зазначила, що КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» не має відповідних повноважень щодо підтвердження права власності.

Також судом було проігноровано пояснення ОСОБА_5 де він зазначає, що є власником квартири що є предметом розгляду, зареєстрований та проживає у ній.

З цих підстав, просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 рокута ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні подання про звернення стягнення.

У відзиві на апеляційну скаргу, державний виконавець Рівненського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою.

Вказує, що апеляційна скарга подана на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 року, а від так обставини встановлені ухвалою від 04.12.2019 року не мають досліджуватись судом апеляційної інстанції, оскільки дана ухвала не є предметом оскарження.

Просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_4 адвокат Пінчук В.В. підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Які права її довірительки, яка стверджує що квартира належить ОСОБА_5 , порушує оскаржена ухвала суду від 21 травня 2020 року, колегії суддів пояснити не змогла. Як слідує з її пояснень, апелянт є рідною сестрою ОСОБА_5 ..

Представник стягувачки ОСОБА_6 адвокат Грозік І.І. не визнав подану апеляційну скаргу, яку вважає безпідставною та пояснив, його довірителька та ОСОБА_5 вже не є подружжям. Оскаржену ухвалу вважає законною, просить її залишити без змін.

Представник ДВС Іщук Н.В. також не визнала подану апеляційну скаргу і просить в її задоволенні відмовити.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник будь-яких заходів на погашення заборгованості за виконавчими документами не здійснює, встановивши, що ОСОБА_4 є володільцем квартири АДРЕСА_1 , і що це нерухоме майно за нею не зареєстроване у встановленому законом порядку, прийшов до висновку про звернення стягнення на вказане нерухоме майно.

З такими висновками колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Між учасниками справи спори по кв. АДРЕСА_1 виникали неодноразово.

Ухвалою Рівненського міського суду від 22 жовтня 2008 року була затверджена мирова угода за умовами якої право власності ОСОБА_4 на кв. АДРЕСА_1 припиняється, а право власності на неї належить ОСОБА_7 (т.1 а.с. 82-84).

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06 серпня 2015 року ухвала Рівненського міського суду від 22 жовтня 2008 року була скасована, а справа направлена для продовження розгляду (т.1 а.с.232-233).

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на Ѕ частку цього майна (кв. АДРЕСА_1 ). У вказаному рішенні зазначено, що після припинення права власності ОСОБА_8 і ОСОБА_5 на спірну квартиру, право на неї повертається до її попереднього власника - ОСОБА_4 (т.3 а.с.106-109).

Рішенням Рівненського міського суду від 03 лютого 2017 року, яке ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2017 року та Постановою Верховного Суду від 22 липня 2019 року, залишено без змін, позов ОСОБА_8 було задоволено частково та на її користь з ОСОБА_4 було стягнуто безпідставно набуті кошти. (т.2 а.с. 260-267).

На виконання цього рішення були видані вищезазначені виконавчі листи, які перебувають на виконанні в Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у зведеному виконавчому провадження № 59890083 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4874/08, виданого 20 серпня 2019 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 95069,46 грн. та виконавчого листа № 2-4874/08, виданого 20 серпня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 522665,66 грн та 3961,39 грн. сплаченого судового збору (т.3 а.с.133,134).

27 серпня 2019 року головним державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Ілюк Н.В. винесені постанови про відкриття виконавчого провадження за вищевказаними виконавчими листами та про об`єднання цих проваджень (т.3 а.с. 139-141).

18 листопада 2019 року ОСОБА_8 звернулася до Рівненського міськвідділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області з заявою про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а саме на кв. АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2005 року (т.3 а.с.143,151).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №187293753 від 02 листопада 2019 року, право власності ОСОБА_5 на кв. АДРЕСА_1 скасовано, аборжник ОСОБА_4 , є власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Усик С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4958, однак згідно інформації щодо об`єкта нерухомого майна №190697995 від 28 листопада 2019 року, відсутні відомості про реєстрацію права власності на спірну квартиру(т.3 а.с., 98,144-149).

Згідно інформації з зазначених Держреєстрів боржнику на праві власності також належить 1/3 частка іншої квартири (т.3 а.с.153).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільного з іншими особами.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна (ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з поданої ОСОБА_4 декларації та довідки про доходи, а також відповідей на запити з Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби, в неї відсутні достатні кошти чи рухоме майно для звернення стягнення д (т.3. а.с.203-208, т.4. а.с.14-20).

Згідно ч.3 та ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції врахував відсутність у боржника грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача; та те, що ОСОБА_4 є володільцем квартири АДРЕСА_1 , і що це нерухоме майно за нею не зареєстроване у встановленому законом порядку; відсутність доказів вчинення боржником будь-яких заходів на погашення заборгованості за виконавчими документами, хоча остання ознайомлена з наявністю відкритого виконавчого провадження та прийшов до обґрунтованого висновку про звернення стягнення на нерухоме майно.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Пінчук Вікторії В`ячеславівни залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 вересня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук