Дата документу 25.02.2020
Справа № 937/7254/19
Провадження № 2/937/410/20
№2-з/937/11/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Горбачової Ю.В.

з секретарем с/з Лебідь М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Строкань Євген Васильович до Обслуговуючого кооперативу «Станкосроітель», ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Мелітопольського районного нотаріального округу Бондар Тамара Іванівна про визнання недійсним протоколів загальних зборів,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Строканя Є.В.,

відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Сівової Я.В.,

представника відповідача ОК «Станкостроітель» Назарової О.П.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в інтересах якого діє адвокат Строкань Є.В. звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОК «Станкосроітель», ОСОБА_2 про визнання недійсним протоколів загальних зборів, в якому з урахуванням уточнень просить визнати недійсним протокол загальних зборів ОК «Станкосроітель» № 2/16 від 30 жовтня 2016 року, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Бондар Т.І. 28.12.2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 3653, 3654; визнати недійсним протокол загальних зборів ОК «Станкосроітель» № 1 від 14 травня 2017 року, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Бондар Т.І. 07.09.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 2573, 2574 та стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сівова Я.В. в підготовчому засіданні заявила клопотання про закриття провадження у справі, оскільки ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підсудна господарському суду.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Строкань Є.В. в підготовчому засіданні заперечували проти закриття провадження по справі посилаючись, що вказана справа підсудна Мелітопольському міськрайонному суду Запорізької області, оскільки не може розглядатися господарськими судами, так як позивачем і одним з відповідачів є фізичні особи.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки суть спору по даній справі носить корпоративний характер, а тому є підсудною господарським судам. Такого висновку суд дійшов, виходячи з наступних підстав.

ОК «Станкостроітель» є юридичною особою, що підтверджується копією статуту, зареєстрованому в реєстрі за № 2591 приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І.

Арестенко М.М. звернувся до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу з вимогою визнати недійсним протокол загальних зборів ОК «Станкосроітель» № 2/16 від 30 жовтня 2016 року, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Бондар Т.І. 28.12.2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 3653, 3654 та визнати недійсним протокол загальних зборів ОК «Станкосроітель» № 1 від 14 травня 2017 року, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Бондар Т.І. 07.09.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 2573, 2574.

У підготовчому засіданні при встановленні предмету та підстав позову позивач та його представник зазначили, що звернення до суду відбулося внаслідок порушення відповідачами права позивача на участь в управлінні ОК «Станкостроітель», членом якого він є.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 20 Господарського процесуального кодексу України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

З огляду на викладене, а також враховуючи положення чинного законодавства України, зміст правовідносин, спір, що виник між сторонами, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватись господарським судом, оскільки виник з корпоративних відносин.

Вищезазначене повністю узгоджується з Постановою Великої Палати Верховного Суду України по справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19) від 24.04.2019 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.256 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Строкань Євген Васильович до Обслуговуючого кооперативу «Станкосроітель», ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Мелітопольського районного нотаріального округу Бондар Тамара Іванівна про визнання недійсним протоколів загальних зборів.

Повідомити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлений 28.02.2020 року.

Суддя: Ю.В. Горбачова