Справа №705/5461/19
2/705/1072/20
У Х В А Л А

03 березня 2020 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Умань заяву про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 , що була подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

20.11.2019 року за вх.. № 27274 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

21.11.2019 року ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Мазуренко Ю.В. відповідний позов було прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому, 20.11.2019 року за вх..№ 27275, у зв`язку з поданням до суду відповідної позовної заяви, позивач ОСОБА_1 подав заявупро забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти відповідача.

В прохальній частині відповідної заяви позивач просить суд:

«…Накласти арешт на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві ОСОБА_2 і знаходяться у нього або в інших осіб до відкриття провадження у справі або унеможливити ухилення відповідача від відшкодування збитків…».

Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Мазуренко Ю.В. від 21.11.2019 року заяву про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 , що була подана до суду у зв`язку з поданням до суду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригодибуло повернуто заявнику.

18.12.2019 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу судді Уманського міськрайонного суду Мазуренко Ю.В. від 21.11.2019 року про повернення заяви про забезпечення позову.

21.01.2020 року постановою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу Уманського міськрайонного суду від 21.11.2019 року про повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі було скасовано, а справу було направлено до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду заяви про забезпечення позову. У відповідній постанові колегія суддів вказувала, що «… вказана заява про забезпечення позову підлягала вирішенню по суті без застосування наслідків, передбачених частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України, оскільки заява не містить недоліків, при яких суд повинен її повернути заявнику…». Крім того, у постанові Черкаського апеляційного суду від 21.01.2020 року колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала Уманського міськрайонного суду від 21.11.2019 року підлягає до скасування із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 374 ЦПК України.

13.02.2020 року за вх..№ 3267 позивач ОСОБА_1 на адресу суду надіслав відповідь на відзив. При цьому, в якості додатків до відповіді на відзив позивач долучив два екземпляри «виправленої позовної заяви» і заяву про забезпечення позову. Одночасно заява про забезпечення позову датована 19 листопада 2019 року. Крім того, у своїй заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 вказує, що: «…вважаю за необхідне забезпечити мій позов до відкриття провадження у справі шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб…» (при цьому, з матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі вже було відкрито).

25.02.2020 року на адресу суду поштовими засобами зв`язку позивач ОСОБА_3 повторно надіслав заяву про забезпечення позову підписану позивачем 19.02.2020 року. В прохальній частині відповідної заяви позивач просить суд:

«…Накласти арешт на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві ОСОБА_2 і знаходяться у нього або в інших осіб до відкриття провадження у справі або унеможливити ухилення відповідача від відшкодування збитків…» ( тобто до суду позивачем повторно було подано заяву про забезпечення позову з аналогічним змістом із заявою, що була долучена до матеріалів позовної заяви на момент звернення до суду і яка була повернута позивачу з послідуючим скасуванням ухвали суду про повернення за апеляційною скаргою позивача).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він підтримує вимоги його заяви про забезпечення позову ( всі заяви, які подавалися до суду з цього приводу ( три заяви) одного змісту). Він пояснив, що після ДТП звертався до власника трактора ОСОБА_2 , щоб вирішити питання про відшкодування шкоди, однак він відмовився відшкодовувати шкоду добровільно. З урахуванням викладеного позивач змушений звертатися до суду з відповідним позовом і вважає, що майно або грошові кошти, на які накладається арешт, має визначити суд.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, - не з`явився.

Вислухавши пояснення позивача, розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ( без їх ідентифікації) суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( подані позивачем заяви з аналогічним змістом містять посилання на те, що він вбачає підстави для забезпечення його позову до відкриття провадження у справі, хоча провадження по справі було відкрито 21.11.2019 року).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в цивільному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в цивільній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивачем не надано суду доказів, на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також, до заяви про забезпечення позову позивачем не надано доказів того, що у відповідача ОСОБА_2 є рухоме та нерухоме майно та яке саме майно (з ідентифікацією пооб`єктно) і не надано доказів того, що на ім`я відповідача відкриті рахунки в банківських установах, із зазначенням найменування банківської установи та номер рахунку, а також не надано доказів того, що накладення арешту на грошові кошти або рухоме та нерухоме майно відповідача, на яке просить накласти арешт позивач, є співмірним із заявленими позивачем вимогам.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти або майно належне ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 151-154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 , що була подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригодивідмовити.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданабезпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко