Справа № 521/3584/20
Провадження № 2-др/521/19/20
07 вересня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.
за участю секретаря судового засідання Коновалової К.О.
представника позивача адвоката Григоржевського М.С.
розглянув в залі суду у місті Одесі у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нові Черемушки» -адвоката Григоржевського М.С. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 521/3584/20 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нові Черемушки» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
05 березня 2020 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нові Черемушки» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Роїк Д.Я.
Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси від 17.03.2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.
За наслідком розгляду справи, 11 червня 2020 року Малиновський районним судом міста Одеси було ухвалено рішення, яким задоволено позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нові Черемушки» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .
Також в судовому засіданні 11.06.2020 року під час розгляду вказаної справи, представник позивача заявив клопотання про вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, після ухвалення рішення по справі, з урахуванням того, що була відсутня можливість надати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.
15.06.2020 року до суду надійшла заява представника позивача ОСББ «Нові Черемушки» адвоката Григоржевського М.С. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат між сторонами у цивільній справі № 521/3584/20.
Відповідно до вимог статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, для надання доступу сторонам по справі до суду, можливості повною мірою користуватись своїми процесуальними правами та обов`язками, судом було призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши надані до суду документи, суд дійшов до наступного висновку.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Григоржевський М.С. вимоги щодо стягнення судових витрат підтримав та просить стягнути з відповідача на користь позивача: 2102,00грн. - судового збору; 1750,00 грн. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Соломенцев І.А. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. ОСОБА_1 надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість адвоката в іншому процесі.
Представник позивача проти задоволення вказаного клопотання відповідачів заперечував, наполягав на проведенні судового засідання за відсутності відповідача, неявка якого не перешкоджає судовому розгляду.
При вирішенні питання про можливість проведення судового засідання за вказаної явки суд виходить з наступного:
Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд зазначає, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.
Враховуючи той факт, що судове засідання по вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення неодноразово відкладалось саме за клопотанням сторони відповідача, якому судом надано достатньо можливості для реалізації свої процесуальних прав, з метою забезпечення розумного балансу між правом відповідача на участь у судовому засіданні та правом позивача на вирішення питання протягом розумного строку, керуючись ч.4 ст.270 ЦПК України відповідно до якої неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання не підлягає до задоволення, а справа може бути розглянута за наявними матеріалами.
Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст. 270 ЦПК України).
Так, відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 11.06.2020 року, судом, при ухвалені даного рішення не було надано оцінку вимогам про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки адвокатом позивача, під час дослідження письмових доказів, було зроблено заяву про надання таких доказів в порядку ч. 8 ст.141 ЦПК України, таким чином, дані вимоги не були оцінені судом при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Заява адвоката позивача про ухвалення додаткового рішення надійшла на адресу суду 15.06.2020 року, тобто в строки передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження розрахунку вартості правничої допомоги, адвокат позивача ОСОБА_2 надав суду договір від 17.02.2020 року №17-02/1 про надання правової допомоги , - акт від 27.02.20 року /рахунок № 41 від 17.02.20/ плат.доручення № 1016 від 28.02.20/ розмір: 1000 грн (згідно акту складено 12 позовних заяв витрачено 24 год, таким чином на одну позовну заяву витрачено 2 год (варт.1000 грн);акт від 31.03.20 року (п.7) /рахунок № 47 від 31.03.20/ плат.доручення № 1067 від 01.04.20/ витрачено часу: 0,4 год, розмір: 200 грн;акт від 29.04.20 року (п.2) /рахунок № 50 від 29.04.20/ плат.доручення № 1096 від 06.05.20/ витрачено часу: 0,1 год, розмір: 50 грн;акт від 11.06.20 року (п.1) /рахунок № 56 від 11.06.20/ плат.доручення № 1142 від 12.06.20/ витрачено часу: 1 год, розмір: 500 грн. Таким чином, загальний розмір витрат позивача пов`язаних з оплатою вартості послуг з надання правової допомоги по справі № 521/3584/20 на складає: 1750 грн.00 коп.
Як вбачається з наданого платіжного доручення від 28.02.2020 №1024, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2102,00 грн., а тому, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСББ «Нові Черемушки» 2102,00грн в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально (а.с. 54).При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №35 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Оскільки розмір витрат на правову допомогу адвоката співмірний і містить всі складові, передбачені ч.4 ст.137 ЦПК України, послуги обумовлені договором виконані у повному обсязі, а позивачем сплачена сума гонорару, суд, приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі у розмірі 1750,00рн.
Керуючись ст.ст. 76, 95, 133, 137, 141, 6 ст. 259, 265, 268, 270, 273 ЦПК України,
Заяву представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нові Черемушки» адвоката Григоржевського М.С. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 521/3584/20 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нові Черемушки» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Ухвалити по цивільній справі за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нові Черемушки» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- додаткове рішення.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Суддя: Д.Я. Роїк