РІШЕННЯ

іменем України

19 лютого 2020 рокуСправа №451/709/18
Провадження № 2/451/90/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю представника позивача

розглянувши у судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/709/18 за позовом ОСОБА_1 до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

30 травня 2018 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження від 14.12.1966 р., видане Збоївською сільською радою Радехівського району, Львівської області, а/з №30. Як вбачається з даного свідоцтва про народження її батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 21.06.1986 р. позивачка уклала шлюб, після якого отримала прізвище « ОСОБА_5 », про що свідчить свідоцтво про шлюб від 19.12.12017 р., видане повторно Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а/з № 6. Мати позивачки - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25.03.2016 р. виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис № 12. Після смерті матері позивачки ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 2,3977 та 1,2623 га, які розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належали померлій на праві приватної власності на землю відповідно до Державного акта на право власності на землю, серії І-ЛВ № 042171, який виданий 18.09.1998 року та Державного акта на право власності на землю, серії І-ЛВ № 042172, який виданий 18.09.1998 року. За життя матір`ю було складено заповіт від 27.08.2007 р., посвідчений секретарем Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської обл., за реєстр. № 96, за умовами якого остання все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй онуці - ОСОБА_6 . Не оформивши належним чином спадкових прав на земельні ділянки, які належали бабусі, ОСОБА_6 (після укладення шлюбу - ОСОБА_2 ) відмовилася від прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на прийняття спадщини за заповітом, про що подала відповідну заяву від 18.12.2017 р., посвідчену секретарем Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської обл., за реєстр. № 527. Враховуючи вищенаведені обставини, та те, що позивачка проживала разом із матір`ю на день її смерті, про що свідчить довідка Сотянівської сільської ради Радехівського р-ну Львівської обл. від 27.02.2018 р. № 500, вступила у володіння спадковим майном, остання вирішила оформити спадкові права. Однак у зв`язку з відсутністю оригіналів документів на вищеназвані земельні ділянки, нотаріус відмовляється видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом. За таких обставин позивачка не вбачає іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, не інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,2623 га та 2,3977 га, а в цілому 3,66 га, що розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії І-ЛВ №042172 від 18.09.1998 р. та Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії І-ЛВ № 042171 від 18.09.1998 р, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримує повністю та просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоч про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с.57).

Представник відповідача Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника сільської ради (а.с.60).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області 25 березня 2016 року (а.с.9).

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 14 грудня 1966 року, де ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі батьки значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданим повторно Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області 19 грудня 2017 року, ОСОБА_8 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.8).

27 серпня 2007 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 96, за яким все своє майно заповіла онуці ОСОБА_6 1993 року народження (а.с.10).

Відповідно до заяви від 18.12.2017 року, посвідченої секретарем Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, зареєстрованої в реєстрі за № 527, ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на прийняття спадщини за заповітом (а.с.13).

З довідки №500 від 27.02.2018 року, виданої виконкомом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_4 1936 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день її смерті із нею були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 , дочка 1966 р.н., ОСОБА_2 , онука 1993 р.н., ОСОБА_9 , правнук, 2015 р.н., ОСОБА_10 , онук, 2003 р.н., що підтверджується також записами будинкової книги (а.с.14-20).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №042171, виданого 18.09.1998 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 16.09.1998 року №532, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №157, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,3977 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №042172, виданого 18.09.1998 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 16.09.1998 року №532, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1943, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,2623 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_4 (а.с.12).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,2623 га та 2,3977 га, а в цілому 3,66 га, що розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №042172 від 18.09.1998 р. та Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 042171 від 18.09.1998 р, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області (с.Стоянів, вул..Стуса, 3, Радехівського району Львівської області) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 лютого 2020 року.