У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про видачу виконавчого листа у справі № 758/14790/14-ц та поновлення строку для його пред`явлення до виконання, -

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Кей-Колект» (надалі за текстом - стягувач) звернулося до суду із вищевказаною заявою.

24.04.2015 року Подільським районним судом м. Києва було ухвалено Заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованості в розмірі 137 950,29 доларів США та судового збору.

01.03.2020 року стягувач звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання, обгрунтовуючи тим, що він не отримував виконавчий документ у вказаній справі з моменту ухвалення судом рішення.

Представник боржника ОСОБА_1 подала заперечення на заяву про видачу виконавчого документа, оскільки стягувач не навів поважних причин для поновлення пропущеного строку, у той час, як з моменту ухвалення рішення пройшло близько 5 років.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в заяві про видачу виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також в запереченні, суд встановив наступні обставини.

Згідно зі ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент спірних відносин, надалі за текстом - Закон № 606-XIV) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

05.10.2016 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», статтею 12 якого встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно зі ст. 233 ЦПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом. Стаття 223 ЦПК України встановлювала, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Згідно зі ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

В матеріалах справи (а.с. 85) міститься реєстр поштової кореспонденції, відповідно до якого копію Заочного рішення було відправлено ОСОБА_1 12.05.2015 року.

В обгрунтування поважності причин пропуску стягувач зазначає, що ним 30.07.2015 року подавалася заява до Подільського районного суду м. Києва про видачу копії рішення та виконавчих листів по справі, водночас, матеріали справи не містять оригіналу вказаної заяви. Крім того, суд критично ставиться до вказаних доводів стягувача, оскільки ним не надано належних, достовірних і допустимих доказів в підтвердження того, що вказана заява надсилалася до суду.

Відтак, посилання стягувача на ту обставину, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання було пропущено з незалежних від нього причин (у зв`язку з невидачею виконавчих листів судом) не знайшов свого підтвердження відповідними доказами.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування, і свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що за змістом ст. 433 ЦПК України причини пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не можуть бузи визнані поважними, оскільки стягувач не довів, що вказані ним обставини були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення сторони та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій, а відтак, заява стягувача про видачу виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання, не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 13, 19, 81, 260, 353, 433 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про видачу виконавчого листа у справі № 758/14790/14-ц та поновлення строку для його пред`явлення до виконання - відмовити;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Гребенюк