Ухвала

28 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 372/2518/17

провадження № 61-3023ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня

2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 21 січня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю спадкодавця відмовлено повністю.

17 лютого 2020 року до Верховного Суду представником ОСОБА_1 , адвокатом - Штирею Б. В. подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області

від 06 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 21 січня 2020 року і передати справу для продовження розгляду.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки заявником не зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень згідно частини другої статті 389 ЦПК України та сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законодавством, чим порушено вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначені передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Таким чином, заявнику слід надати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статі 389 ЦПК України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше

5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1 600 грн.

Заявником за подання касаційної скарги сплачено 1 680 грн судового збору. Проте, необхідний розмір судового збору за подання цієї касаційної скарги становить 16 000 грн.

Враховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги має доплатити14 320 грн судового збору або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392,393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у справі залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 27 березня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта