Справа № 161/7888/20
Провадження № 2/161/2397/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судових засідань - Новаковської В.В.,

представника позивача - Лукашука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Ковель-Будпостач» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про стягнення франшизи, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у вигляді франшизи в сумі 9 495, 79 грн., посилаючись на те, що 07.12.2019 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода у результаті якої було пошкоджено належний АТ КБ «Приватбанк» автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 та завдано матеріальної шкоди на суму 285 383, 46 грн. ПП «Ковель-Будпостач», як лізингоодержувач, прийняв від банку в користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів - у власність вказаний транспортний засіб на підставі договору фінансового лізингу. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Ю.Ес.Ай» згідно полісу АО2403464. 14.11.2019 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ПП «Ковель-Будпостач» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) № DNH0MA-19AE0DS. Відповідно до умов зазначеного договору розмір безумовної франшизи складає: за ризиком «Незаконне заволодіння ЗТЗ» або конструктивного чи фізичного знищення ТЗ - 7% від страхової суми, по решті ризиків - 1%, але не менше ніж 100 євро (в гривні по курсу НБУ на дату настання страхового випадку). Згідно страхового акту № 00330960 від 17.02.2020 року та умов договору страхування страхове відшкодування становить 275 887, 67 грн., франшиза - 9 495, 79 грн. Позивач, як страхувальник, сплатив власнику т/з - АТ КБ «Приватбанк» суму франшизи.

Посилаючись на приписи статті 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.22 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки, в його користь різницю між визначеною сумою матеріального збитку та страховим відшкодуванням в сумі 9 495, 79 грн., а також витрати по оплаті судового збору - 2 102, 00 грн. та 10 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнав, проти стягнення з нього 9 495, 79 грн. франшизи не заперечує. Посилаючись на приписи ч.1 ст. 142 ЦПК України, просить при ухваленні рішення врахувати визнання ним позову, зменшити суму судового збору та стягнути з нього 1 051 грн., повернувши 50% сплаченого судового збору позивачу з державного бюджету. Крім того, просить зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до 1 000 грн., оскільки дане питання між сторонами могло бути вирішено добровільно без звернення до суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2019 року, 07.12.2019 року об 11 год. 40 хв., ОСОБА_1 , в м. Луцьку по вул. Домни Гордіюк, 47, керуючи автомобілем MERCEDES-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п. 10.4 ПДР України, перед поворотом ліворуч в двір будинку 47, по вул. Домни Гордіюк, в м. Луцьку, не надав перевагу в русі транспортному засобу TOYOTA, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення (а.с.43-44).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Ю.Ес.Ай» згідно полісу АО2403464 (а.с. 40).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 є АТ «КБ «Приватбанк» (а.с. 6).

ПП «Ковель-Будпостач», як лізингоодержувач, прийняв від банку в користування , а після сплати всієї суми лізингових платежів - у власність вказаний транспортний засіб на підставі договору фінансового лізингу VOK2FLOK00035-1 від 07.11.2019 року (а.с. 7-23).

14.11.2019 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ПП «Ковель-Будпостач» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) № DNH0MA-19AE0DS. Відповідно до умов зазначеного договору розмір безумовної франшизи складає: за ризиком «Незаконне заволодіння ЗТЗ» або конструктивного чи фізичного знищення ТЗ - 7% від страхової суми, по решті ризиків - 1%, але не менше ніж 100 євро (в гривні по курсу НБУ на дату настання страхового випадку). Згідно страхового акту № 00330960 від 17.02.2020 року та умов договору страхування страхове відшкодування становить 275 887, 67 грн., франшиза - 9 495, 79 грн. (а.с. 30-39).

Згідно рахунку-фактури СТО № АК00043339 від 28.12.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 складає 285 383, 46 грн. (а.с. 46-47).

Відповідно страхового акту № 00330960 від 17.02.2020 року та умов договору страхування страхове відшкодування становить 275 887, 67 грн., франшиза - 9 495, 79 грн. (а.с. 48).

Позивач - ПП «Ковель-Будпостач», як страхувальник, сплатив власнику т/з - АТ КБ «Приватбанк» суму франшизи в розмірі 9 495, 79 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3832 від 01.04.2020 року (а.с. 49).

Відповідно до п. 2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, а згідно ст. 36.6 цього ж Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Оскільки відповідач, як особа, відповідальна за завдані автомобілю Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитки, позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача в користь позивача 9 495, 79 грн. франшизи, як різниці між визначеною сумою матеріального збитку та страховим відшкодуванням.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість стягнення з нього на користь позивача 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 1 051, 00 грн. Інші 50%, тобто 1 051, 00 грн., слід повернути позивачу безпосередньо із бюджету.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази: договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2020 року; додаткову угоду про виплату гонорару за надання правової допомоги від 01.05.2020 року; прибутковий касовий ордер № 25 від 01.05.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 25 від 01.05.2020 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 19.05.2020 року, ордер на надання правової допомоги серії ВЛ № 000.065656.

Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Судом враховано, що сторона відповідача заперечує щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, посилаючись на те, що спору між сторонами немає, дане питання могло бути вирішено добровільно без звернення до суду; а також, враховуючи, що винагорода за надані юридичні послуги не є співмірною зі складністю справи; з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат за надання правничої допомоги адвоката, які поніс позивач, в розмірі 1 000, 00грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 144, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомий) в користь Приватного підприємства «Ковель-Будпостач» (Волинська обл., м. Ковель, вул. Ветеранів, 27, ) 9 495 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 79 коп. франшизи.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомий) в користь Приватного підприємства «Ковель-Будпостач» (Волинська обл., м. Ковель, вул. Ветеранів, 27, ) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн. 00 коп. судового збору та 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката.

Повернути Приватному підприємству «Ковель-Будпостач» (Волинська обл., м. Ковель, вул. Ветеранів, 27, ) з Державного бюджету України 50 % сплаченого судового збору згідно квитанції від 19.05.2020 року № MP_АВ170684T00_13809319, що становить 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн. 00 коп. Оригінал цієї квитанції залишити в матеріалах цивільної справи Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/7888/20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.09.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк