ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/807/655/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконного звільнення і поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнив, в якому просив визнати незаконним його звільнення згідно з наказом № 304/ос від 27.12.2018р. «Про звільнення з роботи машиніста ОСОБА_1 » по структурному підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» Регіональна філія «Придніпровської залізниці» ПАТ «Українська залізниця» за п. 7 ст. 40 КЗпП України; поновити негайно з виплатою місячного заробітку на посаді машиніста тепловозу в Структурний підрозділ «Мелітопольське локомотивне депо» АТ «Українська залізниця»; стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.11.2018 року по день винесення судом рішення, у розмірі 308 180 грн. 88 коп.; стягнути на відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним звільненням, 50 000 грн.; зобов`язати Структурний підрозділ «Мелітопольське локомотивне депо» Регіональна філія «Придніпровської залізниці» АТ «Українська залізниця» видати йому трудову книжку без запису про незаконне звільнення.

В позові вказував, що з 30.11.2016р. він працював на посаді машиніста теплово-

зу цеху експлуатації Мелітопольського локомотивного депо структурного підрозділу ПАТ «Українська залізниця». З 2016р. він є членом первинної Вільної профспілки працівників локомотивного депо Мелітополь. За період роботи машиністом протягом двох років він працював без відпусток і передбачених законом вихідних, які не надавались керівництвом за його проханнями. Одночасно восени 2018р. в депо розпочалась компанія примусу роботодавцем працівників на вихід з лав профспілки, членом якої він був, та профком попередив працівників про ймовірні провокації зі сторони представників роботодавця.

01.10.2018р. він розпочав роботу машиніста в денну зміну з 8.00 до 20.00 год. у

відповідності до графіку роботи. Початком роботи машиніста є проходження медичного огляду. Але цього разу, крім звичайних процедур, медична сестра примусила його здати сечу на аналіз, при тому, що у медичному кабінеті вже були представники роботодавця, які ніколи раніше не були присутніми на медогляді. Які маніпуляції з сечею проводила медсестра - йому не відомо, але було заявлено що він нібито вживав опіати, але копію будь-якого документу з результатом аналізу йому не надали. Він просив надати копію протоколу та ліцензію медпрацівника і сертифікат застосованого медичного засобу, який став підставою заявленого неправдивого ствердження. Однак йому документи не були надані.

Після цього, його примусили сісти до автомобіля під керуванням водія, який не є відповідною посадовою особою та який телефоном почав домовлятись з кимось, що зараз привезуть ОСОБА_1 . Вони приїхали до Мелітопольського психіатричного диспан-

серу, де лікар вимагав від нього надати сечу у контейнер, але він не зміг за її браком, і тому запропонував відібрати у нього зразки будь-якого іншого біологічного середовища. Але лікар відмовився брати інші аналізи, зокрема кров, слину тощо, а також відмовився поставити печатку на документі після того, як побачив його вимогу і згоду на відбір інших біологічних зразків для аналізу.

Він погодився на проведення повторного проходження дослідження, але роботодавець при цьому категорично перешкоджав йому пройти огляд у вищому за статусом медичному закладі, а тому він вимушено проходив перевірку в медичному закладі Мелітополя. 02.10.2018р. лікар Мелітопольського психіатричного диспансеру після здачі ним сечі заявив, що виявив в його аналізі амфетаміни, але відмовився провести кількісний аналіз, та знову не поставив печатку на висновку. Усі його вимоги на проведення незалежного аналізу в обласному диспансері були відхилені і лікарями, і роботодавцем та його було відсторонено від роботи на підставі упереджених дій посадових осіб.

04.10.2018р. у нього виявилась можливість пройти відповідну експертизу за власний кошт, якими він оплатив витратні матеріали та засоби, яка була проведена лікарем Обласного клінічного наркологічного диспансеру, який зробив висновок про відсутність будь-яких слідів наркотичних речовин, про що йому було видано висновок, оформлений належним чином та звірений печаткою лікаря. Наслідком цих подій стала тяжка хвороба позивача. Після лікарняного в листопаді 2018р. він пройшов медичний огляд та отримав у наркологічному диспансері сертифікат відповідності для роботи машиністом. По його виходу на роботу після лікарняного роботодавець примусив його пройти усі інструктажі, а також екзаменування, але після того, як він несподівано для роботодавця їх успішно здав, його було звільнено.

09.10.2018р. відповідно до ст. 43 КЗпП начальник Мелітопольського локомотивного депо ОСОБА_2 спрямував подання до профспілки, членом якої він являється, з вимогою про надання дозволу на його звільнення, не надавши жодного документу та доказу щодо стану наркотичного сп`яніння. На вимогу профкому роботодавець надав частину копій документів, які нібито підтверджували його протиправні дії. Дослідивши надані документи, профком ВППЛДМ обґрунтовано відмовив в наданні згоди на звільнення машиніста тепловозу ОСОБА_1 у відповідності до п. 7 ст. 40 КЗпП.

Але, попри це, роботодавець 27.11.2018р. звільнив його за вказаними підставами, видавши наказ № 304/ос за появу на роботі у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Позивач вважає звільнення незаконним, а наказ таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано належних і допустимих доказів його перебування у робочий час в стані наркотичного сп`яніння.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну

скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано, хоча апеляційна скарга була отримана ним 28.01.2020р., що не є перешкодою у відповідності до вимог ч. 3 статті 360 ЦПК України для апеляційного розгляду справи.

В апеляційному суді ОСОБА_3 надано розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на дату судового засідання.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 Чижова С.В., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представника відповідача - Савчука О.С., який заперечував проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 40 КЗпП України підставою для звільнення особи є поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року роз`яснено, що звільнення на підставі пункту 7 частини 1статті 40 КЗпП України є дисциплінарним звільненням, тому воно повинно проводитись з додержанням правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 09 листопада 1992 року нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (стаття 27 ЦПК України), яким суд має дати відповідну оцінку .

Судом встановлено, що наказом № 354/ос від 30 листопада 2016 року позивач був прийнятий на посаду помічника машиніста тепловоза.

Наказом від 07 листопада 2017 року № 386/ос ОСОБА_1 був переведений на посаду машиніста тепловоза цеху експлуатації /а.с. 38/.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 жовтня 2018 року медичним працівником ОСОБА_4 була складена доповідна записка про огляд працівника локомотивної бригади (водія) ОСОБА_1 , який працює машиністом тепловозу, відповідно до якої: результат дослідження біологічних рідин на наявність психоактивних речовин «позитивний». Обстеження проводилось в присутності свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . З результатами огляду ОСОБА_1 був згоден /а.с. 39/.

З досліджених судом рапортів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , поданих 01 жовтня 2018 року на ім`я начальника Мелітопольського локомотивного депо ОСОБА_2 , вбачається, що вони були викликані черговим по депо до медпункту для присутності при огляді машиніста тепловоза ОСОБА_1 , після проведення якого разом вони супроводжували останнього до наркологічного диспансеру, де був складений акт відповідної форми /а.с. 42, 43/.

За наслідками огляду ОСОБА_1 у Мелітопольському психіатричному диспан-

сері 01.10.2018р. був складений висновок, у якому зазначено про відмову працівника від

проходження медичного огляду ( а.с. 9).

02 жовтня 2018 року на ім`я начальника Мелітопольського локомотивного депо ОСОБА_2 . в.о. ТЧД ОСОБА_8 був поданий рапорт, в якому зазначено, що працюючи черговим по депо з 30.09. по 01.10.2018р., приблизно о 07-55 год. 01.10.2018р. він зустрів машиніста ОСОБА_1 та звернувся до нього для з`ясування причин його перебування в депо. Його питання було проігноровано ОСОБА_1 , який далі пішов до нарядчика, але його м`яка хода викликала у нього підозру на алкогольне чи наркотичне сп`яніння. Про ці обставини ним було доведено до керівництва /а.с. 41/.

02 жовтня 2018 року комісією у складі голови - ТЧ-3 Дядченко Ю.Ю., секретаря в.о. ТЧВК Анісімова Ю.А., в присутності: ТЧГ ОСОБА_9 , в.о. ТЧЗЕ ОСОБА_10 , в.о. ТЧІЕ ОСОБА_7 , ТЧМІ ОСОБА_6 , в.о. ТЧМІ ОСОБА_5 , СОП ОСОБА_11 , представників вільної профспілки Медведєва О.І., Демиденко В.М. складено протокол наради при начальнику Мелітопольського локомотивного депо, відповідно до якого на нараді ухвалено: машиніста тепловоза ОСОБА_1 за порушення вимог п. 1.10 Правил технічної експлуатації залізниць України відсторонити від роботи, пов`язаної з безпекою руху поїздів. Машиністу тепловоза ОСОБА_1 , враховуючи його згоду, запропонувати пройти 02.10.2018 повторне обстеження в КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер»; в.о. ТЧЗЕ ОСОБА_10 негайно підготувати запит до головного лікаря КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» щодо надання висновку повторного медичного огляду ОСОБА_1 /а.с. 44/.

За наслідками повторного обстеженням ОСОБА_1 02.10.2018р. у Мелітопольському психіатричному диспансері із відібранням сечі складено висновок, згідно з яким встановлено факт вживання амфетамінів та метамфетамінів без ознак наркотичного сп`яніння ( а.с. 10).

03 жовтня 2018 року на ім`я начальника Мелітопольського локомотивного депо машиністом тепловозу ОСОБА_1 була подана пояснювальна записка, відповідно до якої останній зазначив, що 01.10.2018 року він з`явився на проходження медкомісії. На пропозицію фельдшера здати аналізи на наявність психотропних речовин погодився за можливістю. За результатами експрес-тесту було виявлено наявність морфінів у сечі. Був проведений до міської наркології, де здати аналізи не зміг фізіологічно. На пропозицію лікарю здати кров з вени для аналізу останній відмовився їх приймати. Наступного дня погодився пройти повторний аналіз в наркології, від забору аналізів крові лікар відмовився, так як це не є основним аналізом. Після проведення обстеження були виявлені сліди амфетамінів. Після вивчення літератури він дізнався, що подібні ознаки можливі після інгаляцій та прийому безалкогольних напоїв /а.с. 40/.

В подальшому ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

Згідно з вимогами п. 15 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого Постановою КМУ від 26.01.1993 р. № 55, статті 43 КЗпП України до первинної профспілкової організації Вільної профспілки працівників локомотивного депо Мелітополь 09.10.2018 направлено подання на дачу згоди на розірвання трудового договору з машиністом тепловозу цеху експлуатації ОСОБА_1 по п. 7 ст. 40 КЗпП України поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння» /а.с.8-10/. Але рішенням засідання профспілкового комітету від 24 жовтня 2018р. у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 за вказаними підстави відмовлено.

27 листопада 2018 року на підставі наказу № 304/ос позивача було звільнено за появу на роботі у стані наркотичного сп`яніння на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП /а.с.7-зворот/.

Підставою для висновку про перебування у такому стані ОСОБА_1 у наказі визначено висновок фахівця комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.10.2018р.

Встановивши всі вищенаведені обставини, суд першої інстанції визнав необґрунтованими позовні вимоги позивача, оскільки матеріалами справи було достеменно встановлено, що останній 01.10.2018р. з`явився на зміну у стані наркотичного сп`яніння.

У апеляційній скарзі позивач наголошує, насамперед, на тому, що у суді приймав

участь неповноважний представник відповідача, оскільки надавати повноваження на представництво інтересів підприємства згідно із п. 128 п.п. 7 Статуту АТ «Укрзалізниця» має лише голова правління, виключно якому належить право першого підпису на довіреностях. Проте довіреність на представника підписана не головою правління АТ «Укрзалізниця».

Дослідивши вказані доводи, колегія визнає їх необґрунтованими.

Так, довіреності на представників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ( а.с. 23, 81), яким надані повноваження на представництво інтересів АТ «Укрзалізниця» у суді, видані директором Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Кужавським М.С. та заступником директора регіональної філії з фінансово-економічних питань Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Долгополовою ОСОБА_14 .О.

Але приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. повноваження ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , якими підписані довіреності на представників, були перевірені, про що зазначено у наданих довіреностях.

В судовому засіданні апеляційного суду представником відповідача ОСОБА_13 . надано копію довіреності від 05.08.2019р., згідно з пунктом 18 якої АТ «Укрзалізниця» в особі голови правління Кравцова Є.П., який діє на підставі Статуту, уповноважує директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Кужавського М.С. та заступника директора регіональної філії з фінансово-економічних питань Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Долгополову Т.О. видавати та скасовувати довіреності в установленому порядку від імені довірителя (АТ «Укрзалізниця») працівникам філії, її структурних підрозділів, іншим особам в порядку передоручення.

Отже, ствердження представника ОСОБА_17 щодо відсутності у представників повноважень на здійснення представництва інтересів АТ «Укрзалізниця» спростовуються вище наведеною довіреністю.

В скарзі зазначається про некомпетентність медичного працівника, яка виконувала огляд ОСОБА_1 01.10.2018р., зокрема, проводила аналіз його сечі, а також штучне створення роботодавцем переслідування позивача, на що вказує, на думку апелянта, знаходження свідків під час проходження медогляду ОСОБА_1 . Також вказується, що позивачу не було показано, яким чином було проведено дослідження його сечі, що вказує на можливі маніпуляції з боку медичного працівника.

Але такі ствердження позивача та його представника не ґрунтуються на матеріалах справи та зібраних в ході розгляду справи доказах.

Так, медичний працівник ОСОБА_4 була допитана судом першої інстанції в якості свідка, пояснивши, що має середню спеціальну медичну освіту, пройшла останню атестацію у 2016р., яку слід проходити 1 раз на п`ять років, та є медичним працівником АТ «Укрзалізниця».

Колегія, прослухавши пояснення свідка ОСОБА_4 , вказує, що в скарзі вони були викривлені позивачем, оскільки свідок ОСОБА_4 вказувала, що першу атестацію вона проходила у 2014р., а в 2016р. переатестацію.

Згідно з п. 1.8 Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, яке затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України № 74 від 23.11.2007р., яке є чинним, атестація спеціалістів з медичною освітою здійснюється 1 раз на п`ять років.

Колегія наголошує на тому, що ОСОБА_4 є штатним працівником локомотивного депо, а тому як медичний працівник мала обов`язок проводити медичні огляди працівників. З її пояснень слідує, що 01.10.2018р. вона отримала розпорядження в.о. ТЧЗЕ ОСОБА_10 щодо додаткового обстеження працівника ОСОБА_1 , тобто крім загального огляду та вимірювання тиску, здійснити перевірку на алкогольне та наркотичне сп`яніння.

Свідок вказувала, що ОСОБА_1 вів себе адекватно, але на її прохання надати сечу півгодини не надавав її, ще через півгодини теж саме. Потім надав, та вона за допомогою спеціальних смужок здійснила скринінг, в ході якого отримано позитивний результат, що вказує на наявність в організмі наркотичних речовин. Самому ОСОБА_1 вона показала цю скринінгову смужку, але він не заперечував. При огляді ОСОБА_1 та тестуванні його сечі були присутні три свідки працівники підприємства, які підписали доповідну, яку підписав і сам ОСОБА_1 без заперечень із підкресленням «з результатами огляду згоден».

Вказані обставини підтверджуються доповідною запискою від 01.10.2018р., рапортами ТЧМІ ОСОБА_6 , в.о. ТЧМІ ОСОБА_5 ( а.с. 39.42, 43), які підтвердили ці відомості як свідки, допитані в ході розгляду справи судом першої інстанції.

Те, що допитані в судовому засіданні свідки по різному зазначали назву наркотичних засобів, які виявлено у позивача в ході тестування, не має правового значення. Оскільки визначальним є саме позитивна реакція при дослідженні сечі, що саме і є підтвердженням наявності в організмі наркотичних засобів, незалежно від їх назви, виду тощо.

Та саме подальшим аналізом сечі наступного дня у Мелітопольському психіатричному диспансері встановлено факт вживання амфетамінів та метамфетамінів без ознак наркотичного сп`яніння ( а.с. 10).

Доводи скарги про те, що в такому разі мав складатись протокол про адмінправопорушення, складання якого начебто вимагав позивач, є неспроможними, оскільки позивача не було затримано працівниками поліції чи правоохоронних органів, а було оглянуто та досліджено роботодавцем для дотримання безпеки руху на залізничному транспорті.

Тому посилання апелянта на порушення ст.ст. 254, 255 КУпАП та наказ МВС України, наказ МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015р. є некоректними, тому що питання медичного огляду працівників та їх звільнення вирішувались в межах трудового законодавства, яким врегульовано трудові відносини між працівником та роботодавцем.

Не являються обгрунтованими також і доводи скарги про те, що ОСОБА_1 02.10.2018р. не дали можливість пройти експертизу у вищому за статусом медичному закладі, оскільки таке дослідження має проводитись у медичному закладі за місцем розташування підприємства роботодавця. Та у випадку незгоди з результатом цього медичного закладу працівник за своїм розсудом може пройти додаткове дослідження у вищому за статусом медичному закладі.

Таке дослідження 04.10.2018р. позивач пройшов самотужки у обласному клінічному наркологічному диспансері, згідно з висновком якого у біологічному матеріалі ОСОБА_1 відсутні сліди наркотичних речовин. Та на цьому наголошується в апеляційній скарзі про безпідставність неприйняття цього доказу судом.

Але суд правильно визнав та колегія погоджується з цим, що такий висновок не можна брати до уваги з огляду на дату проведення дослідження 04.10.2018р., тобто коли сліди наркотичних засобів вже не можна виявити за спливом часу.

Вказаний висновок базується на роз`ясненнях головного лікаря КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» О. Резниченка від 20.11.2018р. № 01-02/1249, згідно з якими висновок лікаря «встановлено факт вживання амфетамінів, метамфетамінів без ознак сп`яніння» вважається як факт застосування амфетаміну і може бути залишковим явищем цього застосування, так як ці сполуки знаходяться в організмі людини від 48 до 72 годин. Проте ОСОБА_1 отримав висновок Обласного клінічного наркологічного диспансеру вже після спливу 72 год. з дня першого позитивного результату дослідження його сечі у медпункті підприємства, тобто після спливу максимально можливого терміну збереження сполук у біологічному матеріалі обстежуваного (01.10.2018р. по 04.10.2018р.).

Отже, інформативним є саме первісний висновок та висновок, зроблений в межах трьох діб, а тому суд обґрунтовано не прийняв до уваги як допустимий доказ висновок обласного клінічного наркологічного диспансеру від 04.10.2018р.

До того ж суд правильно зазначав, що в такий спосіб позивачем був порушений п. 3.4. «Порядку організації та проведення перед рейсових і після рейсових медичних оглядів працівників локомотивних бригад та водії транспортних засобів залізниць та підприємств залізничного транспорту», відповідно до якого медичний огляд був поведений не за територіальністю, де останній проходив обстеження і облікований як особа, що вживала амфетаміни, а в іншому закладі.

За такими ж підставами не можна приймати як належний і допустимий доказ сертифікат про проходження наркологічного огляду у обласному наркологічному диспансері ОСОБА_1 від 12.11.2018р. як такий, що складений поза межами періоду зберігання в організмі наркотичних речовин.

За загальним правилом звільнення за появу на роботі в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння застосовується до працівника незалежно від того, чи притягався він раніше до дисциплінарної відповідальності та чи вживались до нього заходи громадського стягнення. Власник або уповноважений ним орган вправі звільнити працівника за цією підставою і при одноразовому порушенні трудової дисципліни, дотримуючись при цьому порядку і строків накладення дисциплінарних стягнень.

Таким чином, те, що ОСОБА_1 у обласному наркологічному диспансері не перебуває на обліку як особа, що вживає наркотичні речовини, не створює підстав для скасування наказу про його звільнення за п. 7 ст. 40 КЗпП, оскільки цією статтею передбачається звільнення не тільки осіб, які перебувають на обліку та постійно вживають наркотичні засоби, але й за одноразове появлення на роботі у відповідному стані.

В скарзі робиться наголос на тому, що профспілкою ВППЛДМ не було надано згоди роботодавцю на звільнення ОСОБА_1 за підставами, визначеними у п. 7 ст. 40 КЗпП. Але роботодавець пропри таку відмову все одно звільнив працівника, що є незаконним.

Згідно з ч. 7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової

організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Такі ж положення містяться в ч. 6 статті Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії».

Відповідач вказував, що проаналізувавши протокол № 9 засідання профспілкового комітету Вільної профспілки працівників локомотивного депо Мелітополя (ВППЛД ), вбачав, що в ньому відсутні обґрунтовані доводи, які б давали законні підстави для відмови на дачу згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , не мається посилання на законодавчі чи нормативні акти, що підтверджували б законність такої відмови. Роботодавець не погодився із висновком щодо неналежної організації ним проведення тестування ОСОБА_1 , оскільки ним дотримано всі вимоги Порядку організації та проведення перед рейсових і після рейсових медичних оглядів працівників локомотивних бригад та водіїв транспортних засобів залізниць та підприємств залізничного транспорту, а підставами для звільнення є наявні належним чином оформлені документи: доповідна медпрацівника, висновок лікарів КУ «Мелітопольский психіатричний диспансер», пояснення свідків медичного огляду та інших працівників.

У такому разі роботодавець діяв із дотримання вимог ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6

ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії».

Позивач вказує у скарзі також, що медичними працівниками КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» 01.10.2018р. при його обстеженні безпідставно відмовлено йому у відібранні іншого біологічного матеріалу, ніж сеча, яку він не зміг надати у зв`язку з фізіологічною неможливістю.

Але такі дії лікаря не є неправомірними, як гадають позивач та його представник, а викликані більшою інформативністю аналізу сечі, ніж крові, для виявлення в організмі людини наркотичних речовин. Так, у сечі амфетаміни та метамфетаміни зберігаються протягом 2-5 днів, в той час як у крові лише: амфетаміни - до 14 годин, метамфетаміни - до 24 годин. Крім того, аналіз сечі є найбільш точним способом для виявлення факту вживання наркотичних речовин.

Крім того,ці обставини не впливають на загальні висновки, що і по сечі 02.10.2018р. було підтверджено наявність амфетамінів та метамфетамінів у організмі позивача.

Відтак, колегія наголошує на тому, що, зважаючи на посаду та характер виконуваної роботи, а саме керування локомотивами та рухомими складами, працівником ОСОБА_1 допущено істотне порушення, оскільки такий стан позивача загрожував безпеці на залізничному транспорті. А тому його ретельний огляд та завчасне відсторонення від роботи, а також подальше звільнення було правомірним.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду справи не було встановлено підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки доводи скарги не були підтверджені зібраними у справі доказами, а тому визнані колегією неспроможними в цілому.

Беручи до уваги все вищенаведене, апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України колегія залишає без задоволення. а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.