Провадження № 2/127/3116/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про право на проживання в житловому будинку,-
07.09.2020 року автоматизованою системою документообігу для розгляду судді Антонюку В.В. визначено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про право на проживання в житловому будинку.
Суддею Антонюком В.В. заявлено самовідвід відповідно до п.5, ч.1 ст. 36 ЦПК України, з тих підстав, що 27.08.2018 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області в складі головуючого судді Антонюка В.В., позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на боці відповідача Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради про встановлення факту постійного проживання, визнання права на реєстрацію за місцем постійного проживання залишено без задоволення, а Постановою Верховного Суду від 17.02.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Згідно п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Частиною 1 ст. 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
Розглядаючи заявлений самовідвід на участь у розгляді справи з заявлених підстав вважаю, що така позиція відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантовано справедливий судовий розгляд.
У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
За практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.199 року у справі «Ветштан проти Швейцарії» ).
За положеннями статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді; суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Згідно з коментарем до наведеної статті Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому вказано, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи, як одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.
Враховуючи викладене з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості і об`єктивності судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи по суті, заява про самовідвід підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 40, 41 ЦПК України
Заяву судді Антонюка Василя Васильовича про самовідвід по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про право на проживання в житловому будинку - задовольнити.
Ухвала скарженню не підлягає.

Суддя: