Справа № 214/1441/20
2-о/214/66/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року, суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ковтун Н.Г., розглянувши матеріали цивільної справи №214/1441/20 за заявою головного лікаря Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Севенко Д.В., заінтересована особа: ОСОБА_1 , про примусове лікування у протитуберкульозному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2020 року головний лікар Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Севенко Д.В. звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд примусово госпіталізувати до стаціонару вищевказаного закладу ОСОБА_1 , строком на 2 місяці, до стійкого знебацилення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідно залишити заяву без руху, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України,юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Як вбачається з тексту заяви, остання підписана головним лікарем КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Севенко Д.В.

В порушення вимог ч. 3 ст. 58, ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до заяви, підписаної головним лікарем КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Севенко Д.В., не додано документів на підтвердження його повноважень.

Відповідно до ст..11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», в разу якщо хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Стаття 1 вказаного закону визначає, що протиепідемічний режим це спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу; хворий на заразну форму туберкульозу хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявлені мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують.

Стаття 10 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз» передбачає, що медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз. Обов`язковими умовами проведення протитуберкульозного лікування є надання письмової інформованої згоди хворого (пацієнта) або його законного представника чи піклувальника на проведення лікування та його письмове попередження про необхідність і умови дотримання протиепідемічного режиму. Контроль за дотриманням хворими призначеного лікарем режиму лікування та протиепідемічного режиму, у тому числі виявлення їх порушення, здійснюється медичними працівниками, які відповідно здійснюють або мають здійснювати лікування хворого на туберкульоз.. Хворим на заразні форми туберкульозу забезпечується госпіталізація до протитуберкульозних закладів. У разі відмови хворих на заразні форми туберкульозу від госпіталізації їх лікування може проводитися амбулаторно за можливості їх ізоляції в домашніх умовах.

Також, заявником не надано доказів, того, що ОСОБА_1 інформований про необхідність лікування та умови дотримання протиепідемічного режиму, які саме заходи з епідемічного режиму ним порушено, чи вжитто всіх необхідних заходів щодо забезпечення ОСОБА_1 госпіталізацією до протитуберкульозного закладу, не надано доказів щодо відмови останнього від зазначеної госпіталізації та можливість проводити лікування амбулаторно в домашніх умовах (за можливості).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦПК України, заява подається протягом 24 годин з часу виявлення порушення хворим на заразну форму туберкульозу протиепідемічного режиму.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Проте в заяві ОСОБА_1 зазначений як «зацікавлена особа», що підлягає виправленню.

В порушення вимог п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в заяві не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Крім того, в заяві відсутній перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Така вимога передбачена п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

У заяві відсутнє підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви до цієї особи з тим самим предметом та з тих самих підстав, що передбачено п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того,згідно ч. ч. 1 ,3 ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

У зв`язку з викладеним, з метою недопущення порушення права на справедливий суд та з метою недопущення перешкод у доступі до правосуддя, вважаю за необхідне залишити вказану заяву без руху, надавши строк для усунення недоліків з вищеназваних підстав, зокрема у вигляді надання уточнень щодо порушення строків на звернення з вказаною заявою.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175і177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заяву необхідно залишити без руху, оскільки потрібно надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 58, 175, 177, 187, 344 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву головного лікаря Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Севенко Д.В.,заінтересована особа: ОСОБА_1 , про примусове лікування у протитуберкульозному закладі - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає

Суддя Н.Г. Ковтун