Провадження № 2/760/2145/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретарів- Шпори М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 417 471, 22 гр. матеріального збитку, завданого їй пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, та 2 000, 00 гр. витрат, понесених на проведення експертної оцінки.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року позов був задоволений.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року заочне рішення суду було скасовано.

Ухвалою суду від 07 листопада 2018 року в справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, справу направлено до експертної установи для визначення вартості матеріальної шкоди.

11 лютого 2019 року справа повернулася до суду без виконання ухвали в зв`язку з неявкою позивача та її представника в призначений експертом день та час 29 січня 2019 року для огляду автомобіля.

/ т. 1; а.с. 228 - 229 /

В судове засідання, яке було призначено на 08 квітня 2019 року для усунення перешкод у проведенні призначеної судом експертизи, позивач та її представник не з`явилися, хоча останній 18 лютого 2019 року знайомився з матеріалами справи та листом експертної установи, в якому зазначені причини неможливості надання висновку.

В судове засідання, призначене на 13 травня 2019 року, позивач та її представник не з`явилися, останній подав до суду клопотання про його відкладення.

/ т. 1; а.с. 243; т. 2; а.с. 17 - 18 /

Після судового засідання, яке відбулося 12 червня 2019 року, справу повторно було направлено в експертну установу для проведення експертизи.

21 травня 2020 року справа повторно була повернута до суду без виконання ухвали від 07 листопада 2018 року в зв`язку з тим, що 11 березня 2020 року огляд об`єкта дослідження не відбувся.

Клопотання експертів від 24 лютого 2020 року виконано не було, а саме не наданий на огляд досліджуваний КТЗ у пошкодженому стані та не надані його кольорові фотознімки в електронному вигляді станом на дату ДТП позивачем.

/ т. 2; а.с.53 - 54 /

Після повторного повернення справи з експертної установи вона призначалася до розгляду 3 рази, а саме: на 23 червня 2020 року, 17 серпня 2020 року та 07 вересня 2020 року.

Жодного разу позивач та її представник у судові засідання не з`явилися, не повідомляючи суд про причини неявки.

Будь-яких клопотань та заяв в цей період до суду не подавали.

Судові повістки на 17 серпня 2020 року та на 07 вересня 2020 року направлялися представнику позивача на вказану ним електронну адресу, підтвердження їх отриманння містяться в матеріалах справи.

Повістку в судове засідання, призначене на 17 серпня 2020 року, позивач отримала особисто 19 серпня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке повернулось до суду, а в судове засідання, призначене на 07 вересня 2020 року, отримала 29 серпня 2020 року, що підтверджується витягом з сайту АТ «Укрпошта», що є офіційним сайтом (трекінг № 431).

Крім того, позивачу направлялась судова повістка про виклик до суду на мобільний номер, який зазначався нею при зверненні до суду.

/ т. 2; а.с. 71; 78 - 79; 81; 83 /

Не дивлячись на це, позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд до відома не поставили.

Заяви про розгляд справи в їх відсутності також не подали.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення позивача та її представника про розгляд справи.

З урахуванням цього суд вважає, що позивач, будучи ініціатором даного судового провадження, обізнана про розгляд справи, правом участі в судових засіданнях не скористалась, не з`являючись до суду та не проявляючи зацікавленості в розгляді справи.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивача в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

За змістом ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В свою чергу, відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме:

- повторна неявка позивача поспіль у судове засідання;

- належне повідомлення позивача про час розгляду справи;

- відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду;

- неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті;

- відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Суд враховує, що з точки зору процесуального законодавства суд не зобов`язаний врахувати поважність причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 22 травня 2019 року в справі № №61-36375св18, зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача або його представника, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності.

Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Виходячи з цього та викладеного вище, повторної неявки позивача та її представника в судові засідання, ухилення від проведення експертизи, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Суд при цьому виходить з того, що розглянути справу в відсутності позивачки або її представника суд позбавлений можливості.

Як зазначено вище, між сторонами існує спір з приводу розміру завданих позивачці збитків пошкодженням транспортного засобу.

Саме це було підставою для перегляду заочного рішення судом та призначення експертизи в подальшому.

Саме позивачка, будучи ініціатором даного судового провадження, не виконала вимоги експертної установи, зазначені в клопотанні, що стало підставою для надання висновку про неможливість її проведення та повернення справи без виконання ухвали суду.

З урахуванням цього та додаткових пояснень представника відповідача щодо невідповідності приведеного позивачкою розміру збитків вартості пошкодженого транспортного засобу, не дають суду підстав вирішити спір у відсутності позивачки.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного вище суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.49,223, 257 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л. А. Шереметьєва