Справа №: 272/1416/19
Провадження № 2/272/84/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Карповця В.В.,
за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -
Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . У вказаному вище житловому будинку належному позивачу крім нього зареєстрована, однак з квітня місяця 2018 року фактично не проживає його колишня дружина ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що реєстрація відповідачки в належному позивачу житловому будинку не дозволяє йому розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує законні права як власника будинку, позбавляє можливості оформити пільги та компенсації по оплаті комунальних послуг. Також в позовній заяві позивач вказав, що при зверненні безпосередньо до ОСОБА_2 щодо зняття з реєстрації в добровільному порядку, остання ухиляється від вирішення даного питання в позасудовому порядку.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд визнати, що ОСОБА_2 втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавала.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд, вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі - продажу житлового будинку (а.с.4). Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2018 року по цивільній справі №272/1082/18 було розірвано шлюб зареєстрований в Андрушівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №29 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набрало законної сили 12.01.2019 (а.с.7). Відповідно до довідок виданих виконкомом Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 01.11.2019 №1271 та від 13.11.2019 №1345 вбачається, що ОСОБА_2 , з 18.01.2018 зареєстрована в АДРЕСА_1 , однак фактично з квітня 2018 року за вищевказаною адресою не проживає (а.с.8-9). Актом обстеження складеним депутатом Гальчинської сільської ради ОСОБА_4 підтверджується, що ОСОБА_2 з квітня 2018 року не проживає в АДРЕСА_1 (а.с.10).
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися й розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР, якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІV від 11.12.2003, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.
Відсутність відповідачки по справі ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 , без поважних причин понад рік, а саме з квітня 2018 року, та відсутність іншої домовленості між позивачем та відповідачкою, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачка не проживаючи в спірному житловому будинку більше року без поважних причин, є такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.71, 72, 156 ЖК Української РСР, ст.ст.4, 5, 12, 76-81, 247, 259, 263 265, 268, 273, 280, 281, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.
Заочне рішення може бути переглянуте Андрушівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:В. В. Карповець