Єдиний унікальний номер №243/8947/15-ц
Номер провадження №6/243/57/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» лютого 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.,

при секретарі Ревва Е.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

30 жовтня 2019 року в провадження Слов`янського міськрайонного суду надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування заяви зазначено, що 21 вересня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено рішення по справі № 243/8947/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року в сумі 584 672 грн. 35 коп. та понесені судові витрати у розмір 8 770 грн. 09 коп.

18 вересня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 1930/К. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року.

У зв`язку з викладеним просили замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 243/8947/15-ц.

У судове засідання представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, у заяві просив справу розглядати за його відсутності, підтримав заяву в повному обсязі.

Первісний стягувач ПАТ «Дельта Банк», у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду заяви повідомлявся у встановленому законом порядку.

Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до судового засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду заяви були повідомлені своєчасно.

Представник боржників ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю, заперечував проти задоволення заяви, просив суд відмовити повністю у її задоволенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження визначений нормою статті 442 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч. 5. ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2015 року по справі № 243/8947/15-ц, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року в сумі 584 672 грн. 35 коп. та понесені судові витрати у розмір 8 770 грн. 09 коп.(а.с.53).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Згідно із ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Тобто законом передбачено, що заміна сторони у виконавчому провадженні відбувається у разі її вибуття на правонаступника.

За загальним правилом, суть правонаступництва полягає в переході прав та обов`язків, що особисто не пов`язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

18 вересня 2019 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №1930/К, згідно якого ПАТ "Дельта Банк" передає у власність ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія» приймає у власність права вимоги, які виникнути/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі Боржники), які виникли за укладеними договорами (надалі - Укладені договори) та/або на інших підставах наведених у додатку №1 до цього Договору; право оскаржувати недійсність або припинення Прав вимоги, а також припинення/ліквідацію будь-якого з Боржників у судовому та позасудовому порядках; право звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень власника Прав вимоги та/або кредитора за Правами вимоги, які передбачені законодавством та Укладеними договорами, включаючи, але не обмежуючись Боржників, органів нотаріату, правонаступників/спадкоємців Боржників, тощо; право власності па Права вимоги, а також інші права кредитора за Правами вимоги, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у разі скасування рішень про їх недійсність чи припинення або у разі скасування припинення/ліквідації Боржника, на підставі цього Договору; право набути у власність гроші та/або майно на підставах наведених у додатку № 1 до цього Договору або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності. Укладених договорів, тощо; інші права, що пов`язані або випливають із Прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, права вимоги вважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 1930/К про купівлю-продажу права вимоги від 18.09.2019 року, особа яка входять до переліку боржників, значиться ОСОБА_1 (заборгованість за кредитним договором №0).

Цей правочин не оспорений (стаття 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину ), тому у суду не виникає сумніви щодо цього правочину.

Таким чином суд визнає доведеним факт переходу прав вимоги від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року у заявника було витребувано оригінал договору купівлі продажу прав вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року та оригінал додатку № 1 до Договору купівлі продажу прав вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року заклопотанням представника боржників.

На виконання ухвали суду 03 лютого 2020 року заявником надано відповідь, відповідно до якої вбачається, що Товариство має на зберіганні оригінал Договору купівлі-продажу № 1930/к від 18.09.2019 року, але він присутній лише в одному екземплярі, і згідно внутрішньої інструкції ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зберігається за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського буд. 8, та для огляду не надається, оскільки це може привести до його пошкодження та втрати читабельного вигляду, а у зв`язку з віддаленістю місця знаходження ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» - (м. Київ), ми не можемо самостійно надати для огляду судом оригінали документів, на підставі яких виникає право вимоги. До вищезгаданої заяви року були надані належним чином завірені копії усіх документів, на які Товариство посилається в тексті, оскільки завіряючи додатки керувалось вимогами, викладеними у пунктах 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55). Тому просить суд надані додатки до заяви року вважати такими, що завірені належним чином та врахувати їх при вирішенні питання про заміну стягувача.

Щодо неотримання судом оригіналів документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підтвердження заявлених вимог, а саме, підтвердження купівлі-продажу прав вимоги заявником надано до суду:

-світлокопія договору купівлі-продажу прав вимоги №1930/К від 18 вересня 2019 року (а.с. 59);

-світлокопія Витягу з реєстру боржників (а.с.60).

На світлокопіях цих документів є засвідчувальний напис "з оригіналом згідно ОСОБА_4 ТОВ Довіра та гарантія", дата та підпис, а також є печатка ТОВ «Довіра та гарантія».

Відповідно до частини першої, другої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частин четвертої - п`ятої статті 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до частини шостої статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, копія письмового доказу не береться судом до уваги, якщо на вимогу учасника справи або суду оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що у суду не має сумніву у відповідності поданих документів оригіналу, оскільки як було зазначено заявником у поясненнях щодо надання оригіналів документів, на сайті https://prozorro.sale/, міститься вичерпна інформація щодо проведення аукціону щодо кредитного портфелю сканкопія договору купівлі- продажу №1930/к від 1809.2019 року, публічні паспорти активу.

Так, за посиланням https://polonex.com.ua/prozorrosale/auctions/203911 судом було досліджено договір купівлі- продажу №1930/к від 1809.2019 року, протокол електронного аукціону № UA-EA-2019-07-30-000001-b, а також інші документи щодо кредитного портфеля.

Таким чином суд не приймає до уваги сумніви представника боржників щодо відповідності світлокопій наданих заявником документів оригіналам, оскільки вважає їх надуманими та необґрунтованими, які не підтверджено жодними доказами.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг , норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Судом було встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія» включена до Державного реєстру фінансових установ, що підтверджується скріншотом з сайту https://kis.nfp.gov.ua/.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18, і від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09, провадження № 61-16520сво18, Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судом було встановлено, що боржники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 включені до Єдиного Реєстру боржників, що підтверджується скріншотом з сайту Міністерства юстиції https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors.

Положення ЦПК України передбачають можливість заміни сторони виконавчого провадження незалежно від того, чи було відкрито виконавче провадження на момент розгляду судом вказаного питання.

Таким чином, до ТОВ «ФК» «Довіра та гарантія» перейшли права ПАТ «Дельта Банк» щодо права вимоги до боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року, тому стягувач ПАТ «Дельта Банк» може бути замінений правонаступником ТОВ «ФК» Довіра та гарантія».

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" у виконавчих листах по цивільній справі №243/8947/15-ц по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна