ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/9120/18

провадження № 22-ц/4809/140/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник Національної поліції України - Погребняк О.І.

представник Прокуратури Кіровоградської області - Мороз В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.09.2019 року, суддя Гарбуз О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної казначейської служби України, Прокуратури Кіровоградської області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної казначейської служби України, Прокуратури Кіровоградської області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що службовими особами Ленінського районного відділу Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 08.08.2012 року вилучений його пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет травматичної дії) ВІЙ к.9 мм та лазерного вказівника цілі «АМБА ПМ». Після закінчення встановлення обставин позивач попрохав повернути його власність, але йому було відмовлено.

Позивач зазначив, що слідчий слідчого відділу Кіровоградського МВ УМВС України у Кіровоградській області ОСОБА_2 В. втратив його пістолет травматичної дії, а також матеріали кримінальної справи №27-0356, по матеріалам якої була вилучена його власність.

Замість втраченої кримінальної справи, 28.07.2014 року розпочате кримінальне провадження №005779.

Позивач зазначив, що слідчим відділом прокуратури Кіровоградської області 06.03.2014 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано матеріали кримінального провадження № 0000023 порушеного за фактом наявності ознак несумлінного ставлення до виконання своїх службових обов`язків в діях службових осіб Ленінського ВМ Кіровоградського ВМ УМВС України в Кіровоградській області під час обліку та зберігання вилучених в ході огляду місця події предметів, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 267 КК України.

Слідчим з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області, юристом 1-го класу Медведенко А.Л. 31.07.2014 винесена постанова про закриття вказаного кримінального провадження.

Виконуючий обов`язки прокурора Кіровоградської області листом №17-3466-14 від 15.09.2015 року повідомив, що у провадженні слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області перебували матеріали досудового розслідування №0000023 від 06.03.2014 року, щодо неналежного виконання службовими особами Ленінського РВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області своїх службових обов`язків, що призвело до втрати матеріалів кримінальної справи №27-0356 від 08.08.2012 року та вилученого у ній пістолета травматичної дії ВІЙ НОМЕР_1 , калібр 9 мм., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Слідчим прокуратури 31.07.2014 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000023 на підставі п.2 ч.1 статті 284 КПК України.

Також повідомлено, що наказом начальника УМВС України в Кіровоградській області від 19.06.2013 року, слідчий СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області Савченко О.В., звільнений з органів внутрішніх справ.

Позивач зазначив, що ним подано скаргу про скасування вказаної постанови.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2018 відмовлено у скасуванні постанови слідчого від 31.07.2014.

Позивач зазначив, що у судовому порядку встановлено факт вилучення у нього його майна, а також встановлено, що вказане майно, ніколи не визнавалося речовим доказом і тому не повинно залежати від того як довго буде розслідуватися кримінальне провадження № 0005779 і вилучені його речі ніякого відношення до кримінальних розслідувань не мають.

Вважає, що відповідач зобов`язаний повернути йому його власність, аналогічну втраченій, також вважає, що йому завдана моральна шкода, у зв`язку із неповерненням належного йому майна, яку просить стягнути на підставі розрахунку за формулою А.М. Ерделєвського, оскільки він зазнав значних душевних страждань внаслідок позбавлення його належного йому майна.

Просив суд, з урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с. 132-141), зобов`язати відповідачів повернути йому в натурі пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет травматичної дії) ВІЙ к.9 мм та лазерний вказівник цілі «АМБА- ПМ» аналогічні втраченим. Стягнути з державного бюджету України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.09.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначається, що передача даної цивільної справи на розгляд іншого суду є порушенням статті 28 ЦПК України, оскільки позивач фактично не проживає за адресою реєстрації. Суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі, зокрема не взяв до уваги, що висновком від 20.02.2014 встановлено факт втрати кримінальної справи № 27-0356 та речових доказів, що є його приватною власністю. Крім того, суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні клопотання про витребування матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000023 від прокуратури Кіровоградської області та матеріалів кримінального провадження № 0005779 від ГУ НП в Кіровоградській області, оскільки дані матеріали мають пряме і безпосереднє відношення до позивача. Крім того, суд необґрунтовано відмовив у стягненні моральної шкоди, оскільки позбавлення його пістолета травматичної дії призвело до стурбованості, страху за своє життя.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18.12.2019 по справі відкрито апеляційне провадження.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від Національної поліції України, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що позивачем не зазначено жодного факту щодо вчинення протиправних дій посадовими чи службовими особами територіальних органів Національної поліції. У спірний період 2012-2014 роках ні Національної поліції України ні територіальних органів поліції, які є самостійними органами публічної влади не існувало, оскільки органи поліції утворені лише у 2015 році. Національна поліція України є неналежним відповідачем у справі, оскільки з моменту свого утворення в будь-яких правовідносинах з позивачем не перебувала, не виступала та не діяла відносно нього ні як орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, ні як орган досудового розслідування, також поліцейськими не здійснювалось і не могло здійснюватися вилучення у позивача 08.08.2012 пристрою для відстрілу гумових куль.

Позивачем не доведено жодним доказом факт передачі до Національної поліції України або її територіальних органів речей позивача чи матеріалів кримінального провадження чи кримінальної справи того, що стосується предмета спору.

Позивачем не надано письмового доказу на підтверджень того, що в нього було вилучено, як речовий доказ пристрій для відстрілу гумових куль ВІЙ к.9 мм та лазерний вказівник цілі «АМБА ПМ». Листи від органів прокуратури та поліції про відмову йому повернути його майно, позивач також не надав. Крім того, позивач не вказав, кого саме із трьох відповідачів слід зобов`язати вчинити певні дії, що свідчить про невизначеність відносно заявлених позовних вимог.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02.01.2020 справу призначено до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від Міністерства внутрішніх справ України, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що МВС України, прав та інтересів позивача не порушувало, позовна заява та додатки до неї не містять жодного доказу причетності МВС України до подій, що відбулись із позивачем. Відсутня основна складова виникнення підстави для відшкодування шкоди вина МВС у подіях, що сталися із позивачем. МВС України не є правонаступником Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області та не може відповідати за дії інших юридичних осіб. Також позивачем не доведено вину безпосередньо посадових осіб МВС України у спричиненні йому моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що позивач стверджує, що в межах кримінального провадження у нього був вилучений, як речовий доказ, пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет травматичної дії) ВІЙ к.9 мм та лазерний вказівник цілі «АМБА ПМ», однак позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки матеріали кримінального провадження за №005779 перебувають на стадії досудового розслідування, процесуальне рішення в даній справі не прийнято, тому відповідно до норм КПК України, позивач має процесуальне право звернутися із скаргою на дії слідчого, а також про зняття арешту та повернення вилученого майна до слідчого судді, а не ставити питання про повернення аналогічні втраченим, тобто в межах вказаного кримінального провадження і лише після закриття кримінального провадження в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач не визначився , яким чином і хто повинен повернути позивачу в натурі пристрій для відстрілу гумових куль ВІЙ к.9 мм та лазерний вказівник цілі «АМБА ПМ», оскільки в позовній заяві в частині зобов`язати відповідача вчинити певні дії позивач не вказує кого саме із трьох відповідачів слід зобов`язати вчинити такі дії.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість зазначених вимог, оскільки в межах розгляду даної справи, судом не встановлено факту порушення відповідачами будь яких законних прав чи інтересів позивача.Позивач навів лише нічим непідтверджені доводи про заподіяння йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності відповідачів, не довівши ні самого факту такого заподіяння моральної шкоди, ні причино-наслідкового зв`язку із діями відповідачів та заподіянням моральної шкоди.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідно ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

В апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволені позову в частині повернення позивачу пристрою для відстрілу гумових куль ВІЙ к.9 мм та лазерний вказівник цілі «АМБА ПМ»

Суд апеляційної інстанції перевірив зазначені доводи і дійшов висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

В матеріалах справі відсутні належні та допустимі докази в розумінні глави 5 ЦПК України на підтвердження, що органом досудового розслідування безпідставно утримується майно, яке належить позивачу, зокрема пристрій для відстрілу гумових куль ВІЙ к.9 мм та лазерний вказівник цілі «АМБА ПМ», який було вилучено службовою особою Ленінського районного відділу Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005779, розпочатому 28.07.2014 року за частиною 1 статті 122 КК України за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

На даний час досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням триває.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, приймаючи до уваги, що оскільки слідчі дії по кримінальному провадженню №0005779 тривають, то відповідно відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Крім того матеріали справи підтверджують, необґрунтованість позовних вимог до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної казначейської служби України, Прокуратури Кіровоградської області так як зазначені органи не здійснюють ніяких дій в частині досудового розслідування по кримінальному провадженні №0005779.

Зазначене провадження на даний час знаходиться в провадженні слідчого відділу Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, що підтверджується відповіддю т.в.о. начальника слідчого управління майора поліції Т.Тарасенка направлену начальнику ВПЗГУНП В Кіровоградській області майору поліції О.Погребняку. Зазначена відповідь надана представником національної поліції в суді апеляційної інстанції.

В частині доводів апеляційної скарги, про відмову судом першої інстанції у стягненні моральної шкоди, суд апеляційної інстанції дійшов, що зазначені доводи не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.4 Постанови ПВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно ч.1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження, що діями відповідачів по справі, позивачу заподіяно моральну шкоду.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.09.2019 року, залишити без змін.

Текст постанови складено 28.02.2020 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: