Справа № 344/8197/20
Провадження № 2/349/498/20
У Х В А Л А

14 вересня 2020 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Могила Р.Г. перевірив позовну заяву державного підприємства «Виробниче об`єднання «Карпати» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

ДП «ВО «Карпати» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 59 111 грн. 88 коп. безпідставно отриманих коштів та 2102 грн. сплаченого судового збору.

Згідно положень ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Із позовної заяви вбачається, що вона подана без дотримання вимог ст.175 ЦПК України.

Вимогами п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається із позовної заяви, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що в період з 16 квітня 2019 року по 31 січня 2020 року, у відповідності до норм ч.3 ст. 119 КЗпП України, здійснював виплату заробітної плати відповідачу. На підтвердження даної обставини долучає до позовної заяви довідку за №576/16-24 від 16 червня 2020 року про нарахування ОСОБА_1 59 111 грн. 88 коп. заробітної плати.

Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

В той же час згідно положень ч.3 ст.119 КЗпП України за працівником, прийнятими на військову службу за контрактом, до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, незалежно від підпорядкування та форми власності.

З норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток не входить до структури заробітної плати.

Виплата середнього заробітку, що зберігається за військовослужбовцями у передбачених законодавством випадках, за своєю правовою природою є спеціальним видом гарантій, які застосовуються відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП.

Проте, в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач не зазначає докази на підтвердження тієї обставини, що відповідачу ОСОБА_1 здійснено нарахування та виплату саме середнього заробітку.

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищенаведене приходжу до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву державного підприємства «Виробниче об`єднання «Карпати» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, залишити без руху.

Спосіб усунення недоліків:

-подання до суду позовної заяви в новій редакції із зазначенням доказів, які підтверджують, що відповідачу ОСОБА_1 безпідставно проведено нарахування та виплату середнього заробітку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Г.Могила