Єдиний унікальний номер 242/1144/20
Номер провадження 22-ц/804/2521/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Сікора М.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Черкова В.Г., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що в серпні 2019 року видав ОСОБА_2 довіреність, якою уповноважив відповідача придбати йому транспортний засіб за межами України, наділив його відповідними повноваженнями. Однак ОСОБА_2 доручення не виконав і надав позивачу розписку, якою підтвердив, що у зв`язку із невиконанням доручення, він зобов`язується до 21 вересня 2019 року повернути позивачу 260000 грн, оскільки ОСОБА_1 давав йому 7200 доларів США та 78000 грн. Відповідач гроші не повернув, тому позивач просив стягнути на свою користь 260000 грн. та відшкодувати витрати на судовий збір у розмірі 2600 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволений, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 260000 грн. та судових витрат 2600 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції взагалі не встановлював обставин справи, що мають значення для вирішення спору. Суд всупереч положенням процесуального закону розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. При цьому суд не перевірив належності доказів, які не відповідають вимогам ЦПК України. Розписка, яку позивач надав у якості головного доказу, складена не відповідачем, цей доказ сфальсифікований. Суд ніяк не перевірив обставини, на які посилався позивач, в той час, як відповідачем виконане доручення позивача щодо придбання автотранспортного засобу на підставі довіреності.

Але суд прийняв копію розписки у якості доказу, і ухвалив необ`єктивне і незаконне рішення, в той час як жодних боргових зобов`язань перед позивачем у відповідача не існує.

Внаслідок розгляду справи без виклику сторін відповідач позбавлений був права і можливості надати заперечення і спростувати позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з вивченням всіх обставин справи. Апеляційну скаргу позивача вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач вказує, що уповноважив відповідача на покупку автомобіля на ім`я позивача, при цьому надав йому довіреність строком до 08.08.2022 року. Відповідач не виконав доручення, і видав відповідну розписку від 07.09.2019 року зі згодою повернути отримані гроші через невиконання умов довіреності. Таким чином відповідач вже 07.09.2019 року змінив дату дії виконання доручення, а тому до 21.09.2019 року повинен був повернути позивачу довіреність та отримані для виконання доручення гроші.

Отже, рішенням суду правильно встановлені обставини справи, воно є законним і справедливим.

Позивач повідомлявся про час та місце розгляду справи, в тому числі на 10.09.2020 року телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм апеляційного суду за №289, і поштою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка позивача ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 , які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Перевіряючи справу, колегія суддів виходила з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08.08.2019 року нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив ОСОБА_2 придбати (купити) за кордоном на ім`я ОСОБА_1 транспортний засіб за ціну та на умовах на свій розсуд, перегнати транспортний засіб до місця перебування, проживання позивача. Марка транспортного засобу доручення не обумовлена. Для цього позивач надав йому право виконувати дії, необхідні для виконання такого доручення.

Довіреність видана на три роки і діє до 08.08.2022 року.

Будь-яких умов щодо передачі грошової суми для виконання такого доручення вказаний документ не містить. (а.с.13).

Звертаючись до суду, позивач у якості доказу надав копію розписки від 07.09.2019 р., відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язався виплатити ОСОБА_1 260000,00 грн. до 21.09.2019 р. у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань за домовленістю. Вказано, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 7200 доларів США та 78000 грн. (а.с.14) Тобто, позивач посилається на зобов`язання за договором доручення, які ОСОБА_2 не виконав, тому повинен повернути отримані для виконання доручення гроші.

Частиною 1 ст.1000 ЦК визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (ч.1 ст.1004 ЦК).

Суд першої інстанції врахував обставини справи, вказані норми матеріального права, і вирішив, що відповідач наданою розпискою визнав факт передачі ОСОБА_1 йому грошових коштів у розмірі 7200 доларів США та 78000,00 грн., і з цього слідує, що відповідач зобов`язався у строк до 21.09.2019 р. повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 260000 грн. у зв`язку з невиконанням зобов`язання з дорученням, оскільки, як вбачається з його дій, не виказував наміру виконувати таке зобов`язання в подальшому відповідно до довіреності.

Тому суд вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом з розписки, наданої позивачем у якості доказу порушення відповідачем умов договору доручення встановлено, що позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7200 доларів США та 78000,00 грн., а відповідач зобов`язався у строк до 21.09.2019 р. повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 260000,00 грн. (а.с14)

Разом з тим з тексту розписки неможливо встановити, про які зобов`язання і за якою домовленістю йдеться мова, чи стосуються такі домовленості повноважень довіреності від 08.08.2019 року.

Зі справи вбачається, що довіреність для виконання доручення позивача щодо купівлі транспорту для нього відповідачем, на яку посилається ОСОБА_1 , видана 08.09.2019 року на три роки - до серпня 2022 року.

Позивач звернувся до суду в квітні 2020 року.

Доводи позивача про те, що надавши розписку про згоду повернути гроші, отримані для виконання доручення, в строк до 21.09.2019 року, відповідач змінив строк дії виконання доручення, оформленого даною довіреністю, неможна прийняти.

Частиною 1 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

А згідно з положеннями статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя (стаття 1001 ЦК України).

Так, зі змісту довіреності вбачається, що доручення ОСОБА_1 стосовно придбання йому за кордоном транспортного засобу будь-якої марки та моделі ОСОБА_2 діє до 08.08.2022 року (а.с. 13). Інших доказів зміни строку дії договору, оформлених у відповідності до вимог закону, позивач не надав суду.

П.2,3 ч.1 статті 1006 ЦК України встановлено, що повіренний після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повинний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Статтею 1008 ЦК України передбачені підстави припинення договору доручення : 1. Договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: 1) відмови довірителя або повіреного від договору; 2) визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; 3) смерті довірителя або повіреного. 2. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції: була направлена ухавала про розгляд справи у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, яку він не отримав (а.с.20).

У зв`язку із відсутністю у відповідача можливості реалізувати процесуальні права для захисту в суді першої інстанції, колегія суддів перевірила обставини, на які він посилається на спростування позовних вимог ОСОБА_1 ..

Так, згідно з довідкою Головного сервісного центру МВС станом на 22.07.2020 року за ОСОБА_1 зареєстрований автомобіль OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER, ДНЗ - НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2009 року виготовлення, сірого кольору (а.с.62).

На запит апеляційного суду Територіальним сервісним центром МВС №1444 надані документи, на підставі яких за ОСОБА_1 проведена реєстрація вказаного автомобіля. З документів вбачається, що автомобіль OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER, ДНЗ - НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2009 року виготовлення, сірого кольору, ввезений 01.10.2019 року з Литви в Україну ОСОБА_4 (а.с.85) для власника ОСОБА_1 (а.с.82-87).

Такі обставини підтверджують пояснення відповідача, надані колегії суддів, про те, що відповідач не відмовлявся від виконання доручення, як передбачено вимогами статті 1008 ЦК України, Напроти, він виконав доручення ОСОБА_1 , придбав для нього автомобіль. Але з технічним станом автомобіля були неполадки, відповідач відремонтував його і передав позивачу. Грошей відповідач ОСОБА_1 не винний, і розписку не складав.

Отже, висновок суду, що відповідач наданою розпискою визнав факт отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 7200 доларів США та 78000,00 грн. саме на виконання умов договору доручення та зобов`язався у строк до 21.09.2019 р. повернути ОСОБА_1 ці кошти в гривневому еквіваленті в розмірі 260000,00 грн. у зв`язку з невиконанням доручення, є передчасним і таким, що ґрунтується на припущеннях, оскільки не відповідає обставинам справи.

Відповідно до статей 12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача.

Доводи відзиву позивача про те, що відповідач не виконав доручення, оскільки згідно з положеннями ЦК України повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і передати довірителеві усе одержане за договором доручення, спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач клопотав, але не провів судову почеркознавчу експертизу на спростування факту підписання розписки про зобов`язання повернути гроші позивачу, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що позивач належно та достатньо довів, що відповідач повинен йому сплатити передані за договором доручення гроші, не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, а тому задоволення позовних вимог судом є необґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням вимог процесуального і матеріального права, тому підлягає скасуванню з вищевикладених підстав, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до положень ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до апеляційного суду відповідач сплатив 3900 грн за апеляційне оскарження судового рішення (а.с.26). У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з позивача на його користь підлягає відшкодуванню сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.374, 367, 376, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2020 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми 260000 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат 3900 ( три тисячі дев`ятсот ) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 14 вересня 2020 року.

Судді Є.Є.Мальцева

О.М. Пономарьова

Т.Б. Ткаченко