ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» лютого 2020 року

м. Харків

справа № 619/4963/19-ц

провадження 22ц/818/1763/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство «Кристалбанк», представник заявника Мизиненко І.О.,

заінтересовані особи ОСОБА_1 Л.С., ОСОБА_2 В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кристалбанк» на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року в складі судді Остропілець Є.Р.

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство «Кристалбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Заява мотивована тим, що 03 листопада 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено генеральну кредитну угоду № 07-01-180-08 з наступними змінами та доповненнями, в межах якої між ними укладено кредитний договір № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, за яким позичальнику надано кредит в розмірі 925 300,00 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03 листопада 2008 року, за яким ОСОБА_5 передано в іпотеку банку приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що 24 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Кристалбанк» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого товариство набув усіх прав кредитора за кредитними операціями. 25 травня 2017 року між ними укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами.

Вказав, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року у справі № 619/3963/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правовідносин припиненими та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про припинення правовідносин шляхом розірвання договору, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічні позовні заяви задоволено у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні первісного та зустрічних позовів.

Вважав, що договір іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03 листопада 2008 року є дійсним; зобов`язання не припинено. Заборгованість за кредитним договором не погашено. Однак, 30 жовтня 2017 року державним реєстратором Орловою Н.О. Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради були вчинені дії щодо незаконного вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та обтяження, які були внесені до реєстру згідно з договором іпотеки. Записи вилучені за заявою ОСОБА_5 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року у справі № 619/3963/14-ц. Тобто, на момент вчинення вказаних незаконних дій щодо вилучення записів з реєстру, вказане рішення суду першої інстанції вже було скасовано судом апеляційної інстанції, а тому такі дії вчинялись на підставі нечинного рішення суду.

17 листопада 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 без відома та дозволу банку укладені договори купівлі-продажу, зареєстровані в реєстрі за №№ 1150, 2459.

Зазначив, що іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника нерухомого майна, а відтак ОСОБА_3 , придбавши у ОСОБА_5 нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, набула всіх прав іпотекодавця та повинна нести всі обов`язки за договором іпотеки перед банком.

Вказав, що оскільки зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконано, заявник має намір звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вважав, що предмет іпотеки у разі невжиття заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно до вирішення судом спору, може бути відчужений ОСОБА_3 на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в майбутньому.

Посилався на те, що у випадку накладення арешту на предмет іпотеки відповідач не втратить права володіння та користування іпотечним майном, а відтак не позбавляється права й надалі отримувати від нього доходи, а тому не завдаватиме збитків.

Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме на приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року Акціонерному товариству «Кристалбанк» у забезпеченні позову до пред`явлення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду Акціонерне товариство «Кристалбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову; стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги та доводи заяви. При цьому зазначив, що у справі № 619/3963/14-ц звернено стягнення за предмет іпотеки, яке належить ОСОБА_5 , однак на сьогодні нерухоме майно належить ОСОБА_3 ; що не має вирішеного спору про звернення стягнення на предмет іпотеки до ОСОБА_3 , отже висновок суду першої інстанції про те, що спір вже вирішено, тому немає підстав для забезпечення позову, не відповідає обставинам справи; що кількість заяв про забезпечення позову є необмеженою та банк має намір отримати ухвалу про забезпечення позову до подання позовної заяви з метою унеможливлення подальшого продажу іпотеки, а потім пред`явити позов протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надійшло.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кристалбанк» необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що даний спір вже вирішено по суті, тому підстав для забезпечення позову не вбачається.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1 та 10 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Відповідно до пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Матеріали справи свідчать про те, що 03 листопада 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено генеральну кредитну угоду № 07-01-180-08 з наступними змінами та доповненнями, в межах якої між ними укладено кредитний договір № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, за яким позичальнику надано кредит в розмірі 925 300,00 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03 листопада 2008 року, за яким нею передано в іпотеку банку приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

24 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Кристалбанк» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до товариство набув усіх прав кредитора за кредитними операціями. 25 травня 2017 року між ними укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 176263529 від 05 серпня 2019 року власником приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , а саме Ѕ частина належить на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2017 року за реєстровим номером № 1150 та Ѕ частина на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2017 року за реєстровим номером № 2459.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним, постановою Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 619/3963/14-ц за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правовідносин припиненими та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про припинення правовідносин шляхом розірвання договору, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» задоволено частково, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», задоволено частково, звернено стягнення на заставне майно - предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 листопада 2008 року № 07-01-180/1-08, а саме, приміщення готелю в літері «Б-3», загальною площею 343,2 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 ; за рахунок грошових коштів, виручених від реалізації заставного майна, зобов`язано погасити заборгованість, яка виникла у позичальника ОСОБА_4 за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08 № 010-2/07-01-0807-08, укладеним відповідно до генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 від 03 листопада 2008 року в розмірі 1 256 005,90 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 768 109,48 грн, простроченої суми заборгованості за кредитом - 272 554,92 грн, суми пені за порушення строку погашення кредиту - 88 531,47 грн, суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 304 178,80 грн, суми простроченої заборгованості за відсотками - 300 068,89 грн, суми пені за порушення строку погашення відсотків - 95 186,15 грн; визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»; встановлено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів встановлюється на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, в процедурі виконавчого провадження при підготовці до проведення прилюдних торгів; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», про припинення правовідносин шляхом розірвання договору відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», про визнання правовідносин припиненими - відмовлено.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову предметом майбутньої позовної заяви Акціонерного товариства «Кристалбанк» визначено звернення стягнення на предмет іпотеки, та відповідачем визначено ОСОБА_3 .

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено можливість подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Звертаючись до суду з такою заявою Акціонерне товариство «Кристалбанк» вважав, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, предмет іпотеки може бути відчужений ОСОБА_3 на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в майбутньому.

В суді апеляційної інстанції представниця банку підтримала заяву та пояснила, що після ухвалення судового рішення в суді першої інстанції і до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції нерухоме майно без згоди банку було реалізовано ОСОБА_5 . Вважала, що вжиття заходів забезпечення до подання позову доцільне на цій стадії, оскільки спірне майно також може бути реалізовано і новим власником. При цьому зазначила, що до сьогодні заборгованість за кредитом не погашено.

Відмовляючи в задоволенні заяви банку про забезпечення позову до подання позовної заяви з підстав того, що судовим рішенням вирішено спір щодо предмета іпотеки, а саме звернено стягнення на нього та постанова набрала законної сили, у зв`язку з чим підстав для забезпечення позову до подання позовної заяви не вбачається, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що зазначене нерухоме майно, не дивлячись на те, що воно є іпотечним, ОСОБА_5 реалізовано. Тому, в даному випадку, власником іпотечного майна є не ОСОБА_5 , а ОСОБА_3 , щодо якої будь яких судових рішень не приймалось. Враховуючи, що майбутній позов буде стосуватися порушеного права власності, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених та оспорюваних прав або інтересів банку, за захистом яких він має намір звернутися до суду, судова колегія вважає за необхідне вжити заходи забезпечення до подання позову шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна, задовольнивши заяву частково.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

В суді апеляційної інстанції представниця банку пояснила, що в разі задоволення заяви, банк протягом визначеного законом строку буде звертатися до суду з позовом за захистом своїх прав.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким необхідно задовольнити заяву банку частково, виходячи з принципів співмірності, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кристалбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Акціонерного товариства «Кристалбанк» про заходи забезпечення до подання позову - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення до подання позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме, приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 б та належить на праві власності ОСОБА_3 .

В іншій частині в задоволенні заяви Акціонерному товариству «Кристалбанк» відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 28 лютого 2020 року.