Справа № 342/587/20
Провадження № 2/342/458/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , належав матері позивача - ОСОБА_5 . Відповідно до витягу з погосподарської книги Незвиської сільської ради №1138 та довідки цієї ж ради №260 від 19.05.2020 житлове господарство зареєстроване як об`єкт погосподарського обліку «двір колгоспника», головою якого була ОСОБА_5 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,1000 га, що доводиться довідкою Незвиської сільської ради № 259 від 19.05.2020. Згідно довідки про об`єкт нерухомого майна техніка-інвентаризатора ФОП ОСОБА_6 від 01.04.2020 за архівними даними обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 не було зареєстроване. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.05.2020 підтверджується, що реєстрація права власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 відсутня. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого техніком-інвентаризатором ФОП ОСОБА_6 , житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 97,9 кв.м, житловою площею 45,6 кв.м., стодоли, трьох сараїв, трьох комор, погребу, гаража, вбиральні, колодязя, воріт та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1948 році з реконструкціями у 1983 та 1991 роках. Відповідно до звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 143 916 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 18.01.2000 року, актовий запис № 2. 26 січня 1999 року ОСОБА_5 склала на користь позивача заповіт, яким розпорядила їй все належне їй майно, де в воно не було та з чого б не складалося, і на що вона за законом матиме право. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. На час смерті спадкодавця діяв Цивільний кодекс України 1963 року. Довідкою Незвиської сільської ради №258 від 19.05.2020 доводиться, що на день смерті спадкодавця позивач була зареєстрована та проживала разом з нею. ОСОБА_2 продовжує проживати у спадковому житловому будинку по даний час. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори та була заведена спадкова справа № 399. 19.06.2001 позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на належні їй земельні ділянки. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 29.04.2020. Згідно витягу з погосподарської книги Незвиської сільської ради, спадкове житлове господарстве значиться по обліку як колгоспний двір. З довідки сільської ради № 164 від 24.02.2020 вбачається, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 у житловому господарстві проживали позивач, її матір ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), її донька ОСОБА_8 , її син ОСОБА_3 , та її колишній чоловік ОСОБА_4 , з яким вона розлучена з 1994 року та з того часу він живе в іншій сім`ї. Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Позивач після смерті матері ОСОБА_5 фактично вступила в управління спадщиною успадкувала земельні ділянки, постійно проживає у житловому будинку та користується спадковим майном на власний розсуд, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

Позивач в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. До суду подали заяви про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги визнають в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендують, також не претендують на частку в колгоспному дворі та не зверталися за її виділом; не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , вцілому за ОСОБА_2 .

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено.

Суд, заслухавши відповідача ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 не зареєстроване, самочинно зведених будівель немає, що стверджується копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 17, виданою 01.04.2020 ФОП ОСОБА_6 .

Копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 209711378, сформованої 21.05.2020 доводиться, що відомості щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 16.03.2020 встановлено, що житловий будинок, споруджено в 1948/1983/1991, господарські будівлі та споруди в 1948, 1950, НОМЕР_2 , 1991 роках. Копія висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП ОСОБА_7 стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 30.03.2020 становить 143916 грн.

Витягом із по господарських книг Незвиської сільської ради за період 1990 року по даний час, про місце реєстрації і проживання членів сім`ї в житловому будинку, за адресою АДРЕСА_1 ), виданою 19.12.2012 Незвиською сільською радою стверджено, що: за період з 1990-2000 роки головою даного господарства (власником житлового будинку) була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; за період з 2000-2005, 2006-2010, 2011-2015 роки власником житлового будинку була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Житловий будинок, який належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташований в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 165, виданою 24.02.2020 Незвиською сільською радою.

Із довідки № 260, виданої 19.05.2020 Незвиською сільською радою вбачається, що суспільна група спадкового майна, яке знаходиться в АДРЕСА_1 двір колгоспника.

За домогосподарством по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,1000 га, що доводиться довідкою № 259 від 19.05.2020, виданою Незвиською сільською радою.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , голова господарства; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внука; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зять; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , внук, що доводиться довідкою № 164, виданою 24.02.2020 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради.

За заповітом, посвідченим 26.01.1999 секретарем виконавчого комітету Незвиської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 8, ОСОБА_5 , жителька с.Незвиськона випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким все своє майно, в тому числі житлові споруди, земля, всі цінні папери і все інше, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що їй належатиме за законом заповіла дочці ОСОБА_2 .

Член колгоспного двору (голова колгоспного двору) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 79 років в с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18 січня 2000 року Незвиською сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_5 померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ст.534 цього Кодексу). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

На момент смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в житловому будинку в АДРЕСА_1 разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зять; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , внук; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внука; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , чоловік внуки; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , правнук; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , правнук, що доводиться довідкою № 258, виданою 19.05.2020 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради.

Те, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дочкою ОСОБА_5 , стверджується копіями: свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 15.11.1957, запис № 16 від 17.06.1950; рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.1994 про розірвання шлюбу по справі № 2-88/1994, з якого слідує, що дошлюбне прізвище ОСОБА_2 « ОСОБА_13 ».

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_2 (позивач), яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Із копії спадкової справи № 399/2001, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 19.06.2001 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину.

19.06.2001 ОСОБА_2 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 504, на право на земельну частку (пай), розміром 41,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій ОСОБА_5 , згідно сертифікату на право на земельну частку/пай серії ІФ № 0065231.

До складу спадщини ОСОБА_5 входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 474/02-31 від 29 квітня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документу, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 534, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача - ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 .

Місце проживання відповідача - ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідача - ОСОБА_3 АДРЕСА_2 .

Місце проживання відповідача - ОСОБА_4 АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 11.09.2020

Суддя: Федів Л. М.