Справа № 141/1092/17
Провадження №2/141/375/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2020 року смт. Оратів
Оратівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Климчука С.В.,
при секретарі судового засідання Солоненку І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без участі сторін,
До Оратівського районного суду Вінницької області 09.11.2017 року надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою суду від 12.08.2020 року справу було прийнято суддею до свого провадження та призначено судове засідання для розгляду справи на 10.09.2020 року.
10 вересня 2020 року судове засідання не відбулось у зв`язку з відпусткою судді. Розгляд справи було відкладено на 15.09.2020 року.
Позивач 18.08.2020 року отримав копію ухвали суду від 12.08.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, заяв та клопотань суду не надав.
Правонаступник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 копію ухвали суду від 12.08.2020 року отримав 19.08.2020 року, проте в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Натомість, від ОСОБА_2 07.09.2020 року до суду надійшли клопотання про застосування позовної давності щодо позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у справі № 141/1092/17 та клопотання про закриття провадження у справі № 141/1092/17 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно з ч. 1, ч.2 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Згідно ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника (а не заміни відповідача), однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.
Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.
В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Верховний Суд звертає увагу, що якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 185/998/16.
Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.
З матеріалів справи вбачається, що на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, ОСОБА_1 значиться померлою, її цивільна правоздатність і дієздатність припинились її смертю до відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства
Враховуючи наведені обставини та керуючись зазначеними положеннями закону, суд вважає, що клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі № 141/1092/17 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України слід задоволити та провадження у вказаній справі закрити.
Відповідно до ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, судом враховуються положення ст. 7 Закону України "Про судовий збір", якою врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
З урахуванням викладених обставин суд, керуючись зазначеними положеннями закону, дійшов висновку про відсутність підстав для повернення позивачу з державного бюджету судового збору.
Керуючись ст.ст. 255 ч. 1 п. 1, 259, 260 ЦПК України, суд -
1.Клопотання правонаступника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі № 141/1092/17 за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України задовольнити.
2. Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя С.В. Климчук