ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Херсон

справа № 666/550/16

провадження № 22-ц/819/464/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарПавловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-банк» нарішення Херсонського міського суду Херсонської областіу складі судді Майдан С.І. від 01 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Акцент-банк», до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Акцент-банк» (далі АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 19 квітня 2010 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору 09 серпня 2012 року відбулося переоформлення кредитної картки на престижну кредитну картку «Gold», відповідно до тарифів якої, відповідач отримав кредит у розмірі 19 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та тарифами банку, які викладені на сайті https://a-bank.com.ua/rules.php, складає між ним договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого угодою ліміту, а останній своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 15 січня 2019 року становить 53 394,88 грн, із яких: 18 533,36 грн - заборгованість за кредитом; 30 392,72 грн - процентам за користування кредитом; 1450 грн пеня та комісія; 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 518,80 грн - штраф ( процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1378 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2019 року позов задоволено частково та постановлено:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент - банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.04.2010 року в сумі 18 533,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент - банк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 478,30 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційний скарзі Акціонерне товариство «Акцент-Банк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги банк посилається на те, що відповідач користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Своїм підписом позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у законодавстві, зокрема у постанові правління НБУ №168 від 10.05.2007 року і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Крім того, скаржник не погоджується з доводами суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів, посилаючись на положення ч.1 ст.1048 ЦК України, відповідно до якої суд повинен був стягнути відсотки на рівні облікової ставки Національного банку України.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 19 квітня 2010 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку.

Згідно із вказаною анкетою-заявою ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну карту кредитку «Універсальна» та погодився, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У анкеті-заяві міститься підпис ОСОБА_1 як позичальника та відмітка про те, що він ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, погоджується з ними.

Підписана Анкета-заява містить розмір встановленого банком на платіжну кредитну картку кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн.

Надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки А-Банка «Універсальна GOLD» в якій зазначено, базову процентну ставку, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, не підписана позичальником.

За розрахунком банку станом на 15 січня 2016 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 53 394,88 грн, яка складається із заборгованість за кредитом в сумі 18 533,36 грн, процентів за користування кредитом в сумі 30 392,72 грн; пені та комісії в сумі 1450 грн; штрафу (процентна складова) в сумі 500 грн; штрафу (фіксована частина) в сумі 2518,80 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Акцент - банк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 19 квітня 2010 року процентна ставка, пеня та штрафи не зазначені.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, пені та штрафів.

Обгрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.04.2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Акцент-банку», як невід`ємні частини спірного договору та довідку про умови кредитування з використанням кредитки А-Банка «Універсальна GOLD».

При цьому, ні Витяг із Умов та правил надання банківських послуг ні довідка про умови кредитування з використанням кредитки А-Банка «Універсальна GOLD» не містять підпису позичальника.

Крім того, Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, який долучив банк до позовної заяви затверджений 17 серпня 2010 року, тобто значно раніше ніж підписана 19 квітня 2010 року анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В даному випадку також неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/rules.php) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Акцент-Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (19.04.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (у лютому 2016 року).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, які діяли для всіх, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та затверджених після укладення кредитного договору.

При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, та Умови та правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши обставини справи, дотримуючись норм матеріального та процесуального права ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм ч.1 ст.1048 ЦК України щодо визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі вимоги позивачки не заявлялися, судом ці обставини не перевірялися.

З огляду на встановлені судом обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2019 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 27 лютого 2020 року

Суддя Т.Г. Чорна