2/465/295/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03.09.2020 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 49 695 грн. та пеню у розмірі 9161,58, а всього 58 856, 58 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.12.2009 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого, остання отримала в борг 1500 євро, які зобов`язувалась повернути. За спільною згодою, 08.11.2012 року, строк повернення коштів було продовжено до 09.04.2016 року, а 09.04.2016 року - строк було продовжено до 09.04.2017 року. Незважаючи на те, що термін на який сторони обумовили повернення коштів сплив, відповідачка кошти не повернула і ухиляється від добровільного виконання взятих на себе обов`язків. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 09.02.2018 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з копією позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації, але заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного провадження до суду не надходило, відзив на позов відповідачем не подано.

Позивач подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч. 8ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.12.2009 року ОСОБА_3 , 1976 року народження, отримала у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1500 євро на строк 4 місяці, згідно розписки, що міститься в матеріалах справи.

За домовленістю сторін строк повернення коштів неодноразово продовжувався, до 09.04.2016 року, а потім до 09.04.2017 року, що підтверджується відповідними розписками.

Враховуючи, що відповідач борг не повернула, позивач звернулася з позовом до суду та у порядку ст.1047 ч.2 ЦК України представила вказані розписки.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.1050 ч.1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки відповідачка зобов`язувалась повернути позику до 09.04.2017 року, порушення строку виконання за укладеним правочином виникло з 09.04.2017 року.

Виконання зобов`язання серед іншого може забезпечуватися неустойкою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно положень частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України).

Період заявлених позивачем вимог з 09.04.2017 по 27.12.2017 року, що становить 262 дні прострочення.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Щодо процентів, визначених ст. 1048 ЦК України, суд зазначає, що такі є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим, за порушення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтею 1048 ЦК України, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором).

Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, суд, враховуючи, що укладеними договорами позики не було встановлено розмір процентів за користування грошовими коштами, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ за період з 09.04.2017 року по 27.12.2017 року, в розмірі 9161,58 гривень.

Судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 254, 259,263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 ) заборгованість в розмірі 49 695 грн. та пеню у розмірі 9161, 58 грн., а всього 58 856 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень) грн.58 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) грн.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08.09.2020 року.

Суддя Мартьянова С.М.