Дата документу 21.02.2020
Справа № 501/3427/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом Комунального підприємства фірма «Райдуга»

до

відповідачів:

1 ОСОБА_1

2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса»

предмет та підстави позову: про захист ділової репутації та спростування інформації

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ,

представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Директор Комунального підприємства фірма «Райдуга» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» про захист ділової репутації та спростування інформації (а.с.2-8, 28-35, в якому просить суд:

- визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію Комунального підприємства фірма Райдуга, інформацію, опубліковану і поширену ОСОБА_1 на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebоok, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 -да, это ІНФОРМАЦІЯ_2 предприятие, руководство которого уже несколько месяцев не может отремонтировать ступеньки в здании своего КП. Вместо этого его директор по просьбе ОСОБА_4 ведет борьбу с местной оппозицией - пишет разнообразные абсурдные кляузы. ОСОБА_5 же на баланс этого непонятного предприятия с непонятным директором городские власти попытаются передать спорткомплекс «Юность». Почему это значимое спортивное сооружение передают на баланс сомнительного предприятия, которое торгует пирожками и сдает помещения в аренду?; ...Мне кажется, что ответ довольно прост - не каждый человек пойдет на проступок за 3 серебряника, а директор КП «Радуга» вполне на это способен...;

- визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію Комунального підприємства фірма Райдуга Код , інформацію, поширену ОСОБА_1 24.10.2018 року під час прямого телеефіру у студії телеканалу «Думська-ТУ», а саме: ...ответ очень простой, он лежит на поверхности - не каждый руководитель пойдет на проступок. Не на поступок, а на проступок. Люди, которые родились в городе дорожат своей репутацией...()... А директор Радуги , ему все равно, за три серебреника он может сделать все, что угодно..;...Он вместо рабочего времени, во время рабочего времени, вчера был по протоколу о корупции, он же на меня его написал, в суде у меня. Ездит в полицию. ОСОБА_6 , тратит рабочее время потому, что ему платят. Кроме этого, ОСОБА_7 платит ему, чтобы он боролся с оппозицией. Нашли такого дурочка, который подпишет все документы, которые нужны..;

- зобов`язати ОСОБА_1 протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати зазначену інформацію шляхом розміщення на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebоok https://www.facebok.com/profile.php?id+61603& tn =%2CdLC-R-R&eid=ARCg1OurvVPSObtxfNQET6eaMk0mBIEGLqZE0TlolsmaFnLNJmUA2sTbN-IRgiPE4dwH6kXuc84yb0YX&hc_ref=ARSuC3R24D1WM2HLvOXZ05s7sxm_2EgJ8MPaW_S5tcFC-1T4zu-qAUZNsq8rwcEA890 повного рішення суду;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати зазначену інформацію шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення у випуску телепередачі «День на Думській» телеканалу «Думська ТV».

Позов мотивований тим, що 24.10.2018 року ОСОБА_1 приймав участь у прямому ефірі телеканалу Думська ТВ - "День на Думській. Під час ефіру ОСОБА_1 допустив такі висловлювання:

- ...ответ очень простой, он лежит на поверхности - не каждый руководитель пойдет на проступок. Не на поступок, а на проступок. Люди, которые родились в городе дорожать своїй репутацией...()... А директор Радуги, ему все равно, за три серебреника он может сделать все, что угодно....;

- ...Он вместо рабочего времени, во время рабочего времени, вчера был по протоколу о коррупции, он же на меня его написал, в суде у меня. Ездит в полицию. ОСОБА_6 , тратит рабочее время потому, что ему платят. Кроме этого, ОСОБА_7 платит ему, чтобы он боролся с оппозицией. Нашли такого дурачка, который подпишет все документы, которые нужны...

Відеозапис ефіру знаходиться у мережі інтернету - сайт Думская ТВ ІНФОРМАЦІЯ_3 та сервіс Ютубhttps://www.youtube.com/watch7time continued4&v=A2bWi2ioYf0.

Також, 24.10.2018 року ОСОБА_1 на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook- https://www.facebook.com/photo.php? fbid=18498&set=a. НОМЕР_1 &type=3& ІНФОРМАЦІЯ_4 поширив інформацію фотографію з текстом, в якому містяться наступні твердження:

Твердження 1: Да-да, это ІНФОРМАЦІЯ_2 предприятие, руководство которого уже несколько месяцев не может отремонтировать ступеньки в здании своего КП. Вместо этого его директор по просьбе ОСОБА_4 ведет борьбу с местной оппозицией - пишет разнообразные абсурдные кляузы.

Твердження 2: ОСОБА_5 же на баланс этого непонятного предприятия с непонятным директором городские власти попытаются передать спорткомплекс «Юность».

Твердження 3: ІНФОРМАЦІЯ_5 ?

Твердження 4: ...Мне кажется, что ответ довольно прост - не каждый человек пойдет на проступок за 3 серебряника, а директор КП «Радуга» вполне на это способен....

Позивач стверджує в позові, що оприлюднена щодо КП фірми Райдуга інформація, а саме про ніби-то наявну сумнівну репутацію підприємства; про ніби-то спроможність директора підприємства на вчинення суспільно шкідливого діяння; відсилання до новозавітного сюжету з порівнянням директора з відомим ОСОБА_8 одним із дванадцяти учнів ОСОБА_9 , який зрадив свого вчителя і одержав за це 30 срібних монет, у зв`язку з чим, образ Іуди став символом зрадництва і запроданства; про нібито боротьбу з опозицією на замовлення мера Чорноморська; про ніби-то отримання оплати від мера міста Чорноморська за боротьбу з опозицією; та навіть просто використання брутальної лайки на адресу особи директора, не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною; створює у широкого кола осіб (кому вказана інформація стала відомою) викривлене уявлення про діяльність КП фірма Райдуга, та керівництва підприємства, створюють у громадськості негативний імідж Комунального підприємства фірми Райдуга, та й директора підприємства, сприймається як звинувачення керівництва підприємства у вчиненні суспільно шкідливих діянь, що, безперечно, порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

26.02.2019 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» надав до суду відзив на позовну заяву, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.96-99), посилаючись на те, що:

- ТОВ «Моя Одеса» не розповсюджувало жодної недостовірної інформації про Комунальне підприємство фірма «Райдуга»;

- як видно з інформації, поширеної ОСОБА_10 на ефірі телепередачі жодного слова про діяльність саме КП - фірми «Райдуга» не озвучувалось, мова йшла виключно про директора цього самого КП;

- не зрозуміло які немайнові права цього підприємства порушено;

- у всіх висловлюваннях ОСОБА_1 він виразив публічно свої оціночні судження щодо особистості директора КП фірми «Райдуга»;

- оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості;

- ОСОБА_11 і директор КП фірми «Райдуга» є публічними особами (перший є депутатом, другий - є посадовою особою комунального підприємства), межа допустимої критики яких є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи;

- ОСОБА_11 не розповсюджував недостовірної інформації ані про КП фірму «Райдуга», ані про його директора, він висловив свою власну точку зору щодо особистості публічного діяча директора КП фірми «Райдуга» - надав оцінку його особистим якостям, висловивши оціночні судження, які не підлягають спростуванню.

16.04.2019 року представник відповідача ОСОБА_1 надав до суду відзив на позов (а.с.119-123), просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він є депутатом Чорноморської міської ради, в своїй діяльності керується своєю активною громадською позицією та відстоює найвищі інтереси територіальної громади, що провокує стосовно нього певний інтерес з боку незадоволених такою позицією третіх осіб.

Відповідач вказує у відзиві, що під час промови він висловив факти, які у дійсності мали місце, фактично мова йшла про:

- наявність ступенів у вхід будівлі підприємства, які тривалий час є пошкодженими;

- про численні скарги щодо відповідача з боку директора підприємства у різні інстанції, які він подає від свого імені, а не від імені директора підприємства, та його участь у судових засіданнях в судах у його робочий час;

- намагання місцевої влади передати спортивний комплекс «Юність» на баланс КП - фірма «Райдуга», що активно обговорювалось на депутатських комісіях та це є загальновідомим фактом у м.Чорноморську.

Відповідач стверджує, що ці факти позивач зі свого боку не спростовує і не говорить про те, що вони не відповідають дійсності. Позивач, з посиланням на тлумачний словник російської мови, фактично робить акцент на тому, що використані відповідачем висловлювання «сумнівне», «проступок», «дурачок», «3 серебряника», що фактично є його суб`єктивною думкою та оціночним судженням подій, що відбуваються в м.Чорноморську, та поведінки кола окремих громадян. При цьому, під час висловлювання він (відповідач) не акцентує саме на підприємстві КП - фірма «Райдуга», що є позивачем у даній справі.

Між тим, позивач в особі директора цього підприємства по-своєму трактує відповідні висловлювання, виражаючи при цьому своє особисте негативне ставлення до них.

Також, відповідач вказує, що Комунальне підприємство - фірма «Райдуга» створене для повнішого забезпечення потреб населення та народногосподарського комплексу України в продукції та послугах. Власником підприємства є Чорноморська міська рада Одеської області. Для виконання мети Засновником делегуються Підприємству власні повноваження у сфері надання побутових послуг населенню, оренди та утримання цілісного майнового комплексу, є юридичною особою публічного права, тому має довести суду, що така інформація порушує особисті немайнові права останнього.

Відповідач стверджує, що з позову не вбачається, яка саме інформація про певні факти, що стосується КП фірма «Райдуга», не відповідає дійсності. Також, позивач не навів доказів про те, яким чином, висловлені ним факти та судження порушило особисті немайнові права КП фірма «Райдуга», фактично позивач в особі директора підприємства грунтує свої вимоги лише на особистому негативному ставленні до його висловлювань, що не може бути підставою для задоволення позову.

Директор КП фірма «Райдуга» 28.05.2019 року надав до суду відповідь на відзив (а.с.149-154), просив не брати до уваги надумані доводи відповідачів та задовольнити позов у повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник відповідача 19.02.2019 року надав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та продовження підготовчого судового засідання (а.с.69).

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Латій О.В. 18.03.2019, 22.03.2019, 16.04.2019, 30.08.2019, 19.11.2019 надав до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с.101, 109, 116, 166, 180).

Представник позивача, позивач 16.04.2019, 14.05.2019, 03.07.2019 надали до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с.124, 132, 159).

Представник ТОВ «Моя Одеса» 15.06.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.133).

Позивач 21.01.2010 року надав до суду заяву про врахування висновків рішення Іллічівського міського суду від 22.10.2019 року (а.с.185).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 21.11.2018 року справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.19).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 30.11.2018 року позовну заяву залишено без руху (а.с.24-25).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 17.12.2018 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с.45-46).

В судовому засіданні 22.03.2019 року протокольною ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області закрито підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд справи (а.с.112-113).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 24.10.2018 року ОСОБА_1 приймав участь у прямому ефірі телеканалу Думська ТВ - "День на Думській. Під час ефіру ОСОБА_1 допустив такі висловлювання:

- ...ответ очень простой, он лежит на поверхности - не каждый руководитель пойдет на проступок. Не на поступок, а на проступок. Люди, которые родились в городе дорожать своїй репутацией...()... А директор Радуги, ему все равно, за три серебреника он может сделать все, что угодно....;

- ...Он вместо рабочего времени, во время рабочего времени, вчера был по протоколу о коррупции, он же на меня его написал, в суде у меня. ОСОБА_6 в полицию. ОСОБА_6 , тратит рабочее время потому, что ему платят. Кроме этого, ОСОБА_7 платит ему, чтобы он боролся с оппозицией. Нашли такого дурачка, который подпишет все документы, которые нужны...

Відеозапис ефіру знаходиться у мережі інтернету - сайт Думская ТВ http ІНФОРМАЦІЯ_6 -smirenskiy-24-1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сервіс Ютубhttps://www.youtube.com/watch7time continued4&v=A2bWi2ioYf0.

Також, 24.10.2018 року ОСОБА_1 на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook- ІНФОРМАЦІЯ_7 ? fbid=18498&set=a. ІНФОРМАЦІЯ_8 &type=3& ІНФОРМАЦІЯ_4 поширив інформацію - фотографію з текстом, в якому містяться наступні твердження:

Твердження 1: Да-да, ІНФОРМАЦІЯ_9 предприятие, руководство которого уже несколько месяцев не может отремонтировать ступеньки в здании своего КП. Вместо этого его директор по просьбе ОСОБА_4 ведет борьбу с местной оппозицией - пишет разнообразные абсурдные кляузы.

Твердження 2: ОСОБА_5 же на баланс этого непонятного предприятия с непонятным директором городские власти попытаются передать спорткомплекс «Юность».

Твердження 3: ІНФОРМАЦІЯ_5 ?

Твердження 4: ...Мне кажется, что ответ довольно прост - не каждый человек пойдет на проступок за 3 серебряника, а директор КП «Радуга» вполне на это способен....

V. Оцінка Суду.

Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів.

Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно із частиною другою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема:

- норм чинного законодавства,

- вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі,

- загальновизнаних правил співжиття,

- неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

За приписами статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Судом враховано положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у згаданій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Зі змісту статей 3, 4, 6 Декларації вбачається, що, оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Слід зауважити, що журналістська свобода та громадська діяльність також включають можливість перебільшень або навіть провокацій. Повідомлення новин, засноване на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (рішення ЄСПЛ у справі «The Observer and The Guardian v. the United Kingdom», від 26 листопада 1991 року). У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільно-го значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин (рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» заява № 16695/04 від 15 липня 2010 року, остаточне 15 жовтня 2010 року).

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року (остаточне 17 жовтня 2016 року) ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції, існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес.

У цьому рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статті 10 Конвенції.

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів.

Суд враховує, що ОСОБА_1 і директор КП фірми «Райдуга» є публічними особами (перший є депутатом, другий - є посадовою особою комунального підприємства),тому інформація, про спростування якої пред`явив вимоги директор КП фірми «Райдуга»не підлягає визнанню недостовірною, оскільки така інформація стосується позивача, як публічної особи та діяльності, а тому він повинен бути готовим до неї, оскільки межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою.

Крім того, суд бере до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 в своєму відзиві вказав, що під час промови він висловив факти, які у дійсності мали місце та фактично мова йшла про:

- наявність ступенів у вхід будівлі підприємства, які тривалий час є пошкодженими;

- про численні скарги щодо нього з боку директора підприємства у різні інстанції, які він подає від свого імені, а не від імені директора підприємства, та його участь у судових засіданнях в судах у його робочий час;

- намагання місцевої влади передати спортивний комплекс «Юність» на баланс КП - фірма «Райдуга», що активно обговорювалось на депутатських комісіях та це є загальновідомим фактом у м.Чорноморську.

В судовому засіданні вказані обставини позивач не спростовував і не вказав, що вони не відповідають дійсності.

Разом з тим, аналізуючи предмет позову, суд доходить до висновку, що позивач, з посиланням на тлумачний словник російської мови, фактично акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 використані висловлювання «сумнівне», «проступок», «дурачок», «3 серебреника», що фактично є суб`єктивною думкою відповідача та оціночним судженням подій, що відбуваються в м.Чорноморську, та поведінки кола окремих громадян.

Отже, відомості поширені ОСОБА_1 у прямому ефірі телеканалу Думська ТВ - "День на Думській наступного змісту:

- ...ответ очень простой, он лежит на поверхности - не каждый руководитель пойдет на проступок. Не на поступок, а на проступок. Люди, которые родились в городе дорожать своїй репутацией...()... А директор Радуги, ему все равно, за три серебреника он может сделать все, что угодно....;

- ...Он вместо рабочего времени, во время рабочего времени, вчера был по протоколу о коррупции, он же на меня его написал, в суде у меня. Ездит в полицию. ОСОБА_6 , тратит рабочее время потому, что ему платят. Кроме этого, ОСОБА_7 платит ему, чтобы он боролся с оппозицией. Нашли такого дурачка, который подпишет все документы, которые нужны..,

які позивач просить спростувати, не містять конкретних даних щодо оцінки його дій, є оціночними судженнями, які не можуть бути витлумачені як фактичні дані з огляду на характер використання у них мовних засобів.

Аналогічного висновку суд доходить і щодо відомостей, поширених ОСОБА_1 на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із твердженнями відповідачів про відсутність правових підстав для втручання у право на поширення інформації, яка хоч і містить некоректні висловлювання, але не підлягає спростуванню, а, отже, і задоволення заявлених позовних вимог, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а офіційні особи органів державної влади (місцевого самоврядування і т.і.) мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

З урахуванням наведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, належним чином дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, в контексті всієї поширеної інформації щодо позивача, суд дійшов висновку про те, що у поширеній інформації містяться оціночні судження відповідача ОСОБА_1 до висловлювань позивача.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову Комунального підприємства фірма «Райдуга» до ОСОБА_1 ,Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» про захист ділової репутації та спростування інформації відмовити повністю.

2. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

4. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

5. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

6. Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2020 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко