Ужгородський міськрайонний
У Х В А Л А

07.09.2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - Бенца К.К.

при секретарі Парова І.І.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в режимі відеоконференції за допомогою додатку «EasyCon» заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, позовні вимоги позивача задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 20.11.2018 року в сумі 154 835, 82 гривень станом на 07.06.2019 року, яка складається: 150 000 гривень основна сума боргу, 1 208,00 гривень три відсотки річних та 3 627,82 гривень сума інфляційних втрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням 11.03.2020 року на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року.

Відповідач посилається на те, що в кінці лютого 2020 року йому стало відомо про ухвалення судом рішення від 29.01.2020 року про стягнення з нього грошових коштів на користь ОСОБА_3 . Про провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_3 та про судові засідання в тому числі про судове засідання на якому ухвалено рішення , відповідачу відомо не було, він жодного судового виклику про час і місце розгляду справи не одержував, оскільки з середини 2017 року в зв`язку з працевлаштуванням постійно перебував за кордоном. Він мав на меті віддати борг позивачу, про що позивачу було відомо на момент подачі позову до суду. Вказує на те, що внаслідок перебування за межами України був позбавлений можливості надати суду докази та заперечення. Зазначає, що позивач приховав від суду ту обставину, що його борг перед позивачем не відповідає сумі зазначеній у розписці, оскільки відповідач повертав свій борг частинами. Окрім того вказав на те, що у якості забезпечення виконання взятого зобов`язання при видачі розписки передав позивачу речі із золота біля 70 грам.

Заявник (відповідач) в судове засідання не з`явився, за допомогою додатку «EasyCon» в режимі відеоконференції просив задоволити заяву про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. Надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. Вказав, що його борг перед позивачем не відповідає сумі зазначеній у розписці, оскільки відповідач повертав свій борг частинами. Окрім того вказав на те, що у якості забезпечення виконання взятого зобов`язання при видачі розписки передав позивачу речі із золота біля 70 грам.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення, з підстав викладених у поясненні на заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, яке надійшло на адресу суду 17.04.2020 року. Наголосила на тому, що позивач отримав грошові перекази від відповідача , однак вони жодного відношення до договору позики від 20.11.2018 року не мають. Наголосила на тому, що між позивачем та відповідачем існували і бізнесові відносини. Окрім того вказала, що у провадженні суду знаходилась з 2019 року і інша справа про розірвання шлюбу за спільною заявою продужжя , тобто відповідача та його дружини, а відтак відповідач був проінформований про сайти судової влади та про наявність даної справи в суді.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч.3, ч. 4 ст. 287 ЦПК України).

У відповідності з ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України повинен був довести дві обставини - що він не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку. За відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був неодноразово повідомлений про дату, час і місце слухання справи у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України , а саме за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку АДРЕСА_1 , що стверджується зворотніми поштовими повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» №739, № 418, № 462, за № 4240.

Суд звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 був обізнаний про наявність судового провадження, що стверджується його написом відмовляюсь від отримання та підписом на судовій повістці про виклик до суду на 13:45 год. 25.10.2019 року, яка наявна в матеріалах справи, а отже з того часу мав об`єктивну можливість надіслати до суду письмовий відзив на позовну заяву, і так само повідомити суд про причини неявки в судові засідання.

Інформацією, щодо іншої адреси відповідача суд не володів.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Отже слід зазначити те, що відповідачу ОСОБА_2 було відомо про існування судового провадження, в якому ОСОБА_2 має статус відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином на переконання суду, відсутні поважні причини щодо неявки ОСОБА_2 в судові засідання та не повідомлення про причини неявки, оскільки судові виклики надсилались за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку АДРЕСА_1 .

Крім того ОСОБА_2 викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщено 25.10.2019 року.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення суду.

До матеріалів заяви долучені фотокопії документів частина з яких неналежної якості та викладена на іноземній мові без надання перекладу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення суду.

Доводи відповідача не є підставою для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду.

Зважаючи на викладене суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення суду слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 280- 289 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, однак відповідач вправі оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дата складання повного тексту ухвали суду - 11.09.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца