Провадження №2/369/2027/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М. при секретарі Житар А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

До суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про вжиття заходів забезпечення, в обґрунтування якої позивач посилався на те, що він звернувся із захистом порушеного права власності, з підстав грубого порушення норм діючого законодавства.

Заявник позивач ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 не пускає його додому, фактично вигнавши його з приміщення. На даний час він не має постійного місця проживання та вимушений орендувати кімнату у квартирі. Намагання потрапити до спірного будинку зустрічається активним супротивом з боку відповідачки ОСОБА_2 та членами її сім`ї.

На час розгляду справи, земельна ділянка та будинок зареєстровані на праві власності за відповідачкою ОСОБА_2 , в якому вона і проживає.

Доступу до будинку позивач ОСОБА_1 не має.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 просив заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії по перешкоджанню в користуванні будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ..

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом забороною вчиняти дії.

Відповідно до п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Слід зазначити, що звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 просив встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрацію шлюбу; поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини земельної ділянки та будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1 400 000,00 грн.; визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частини земельної ділянки та будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Доводи, на які посилається позивач у своїй заяві про забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами та не стосується предмету спору.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заявником не надано в обґрунтування поданої заяви жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів позивача.

Крім того, позивачем не доведено належним чином, що в разі невжиття заходів забезпечення позову буде утрудненим або взагалі неможливим виконання рішення у даній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук