справа № 758/1864/19
провадження № 2/399/208/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуюча - суддя Шуліка О.О.

за участю секретаря Бобрик І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ Верес , Приватного нотаріуса Онуфріївського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульського Геннадія Володимировича про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною та скасування державної реєстрації речового права,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом згідно якого прохає суд винести рішення яким, визнати додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 16.11.2013 року зареєстровану 4.09.2017 року приватним нотаріусом Онуфріївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Цибульським Геннадієм Володимировичем номер запису про інше речове право 22242579 не дійсною та скасувати державну реєстрацію іншого речового права (оренди земельної ділянки).

Свої вимоги мотивували тим, що земельна ділянка площею 6,4 га за кадастровим номером :02:000:0313, яка знаходиться на території Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області належить їй на праві приватної власності. 22.05.2008 року між нею та ТОВ «Верес» було укладено договір оренди належної земельної ділянки площею 6,4 га за кадастровим номером :02:000:0313, яка знаходиться на території Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області і передана для ведення сільськогосподарського виробництва. Договір оренди зареєстровано в Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру» 21.11.2008 року. Термін дії договору 10 років з моменту реєстрації договору, тобто до 21 листопада 2018 року. У 2016 році з метою обговорення їхньої подальшої співпраці щодо оренди земельної ділянки, представники ТОВ «Верес» надали їй проект додаткової угоди до договору оренди без заповнених рядків, які стосуються основних умов договору та запропонували підписати його для подальшої роботи та обговорення умов, що вона і зробила. У 2018 році коли вона звернулась до відповідача з повідомленням про те, що вона не має наміру продовжувати договір оренди, їй повідомили, що додаткову угоду до договору вже зареєстровано і їх договір оренди поновлено ще на десять років з моменту реєстрації додаткової угоди та надали їй вже заповнену від руки додаткову угоду при цьому дата в додатковій угоді стоїть 2013 роком, а на реєстрацію її подали у 2017 році. На додатковій угоді відсутня печатка та підпис орендаря, угода має незастереженні виправлення, не правильно вказані реквізити основного договору. Тобто, все це вказує на те, що даний документ готувався, як проект договору і в такій редакції та в такому вигляді вона не мала намір його укладати. А підписала його помилково тільки на прохання відповідача, які якимось чином уговорили її це зробити. Враховуючи те, що вона підписувала пустий бланк додаткової угоди, не маючи на той час наміру реально її укладати, можна вважати, що дана додаткова угода є недійсною. Крім того, реєструючи дану додаткову угоду приватним нотаріусом Онуфріївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Цибульським Геннадієм Володимировичем, прийняв до реєстрації документ який не відповідає законним вимогам, що підтверджується скан копією додаткової угоди, яка знаходиться в базі даних реєстру речових прав на нерухоме майно. Коли вона особисто звернулась до приватного нотаріуса Онуфріївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Цибульського Геннадія Володимировича з проханням скасувати незаконну реєстрацію додаткової угоди, він їй відмовив та рекомендував звернутися до суду. Не розглядаючи документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Тому, вона вважає, що відповідач незаконно подав на реєстрацію документи, які не відповідають вимогам закону та не узгодженні з іншою стороною договору.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 11.02.2019 року цивільну справу передано за підсудністю.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 6.11.2019 року відкрито провадження у справі.

4.12.2019 року представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву.

Свій відзив мотивує тим, що відповідно до діючого законодавства під час реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі, підписаної сторонами , представник державного реєстраційного органу зобов`язаний перевірити особу заявника, дієздатність. У такому випадку, коли договір оренди земельної ділянки пройшов державну реєстрацію, можна дійти висновку про те, що повноваження сторін були належним чином перевірені, а тому позивач не надає суду належних та допустимих доказів, щодо своїх тверджень, а тому прохає відмовити у задоволенні в позові.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2020 року продовжено строк підготовчого судового засідання на тридцять днів та витребувано докази по справі.

31.01.2020 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача ТОВ «Верес» про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

3.02.2020 року на адресу суду від представника третьої особи Міністерства юстиції України Волошиної Н.Л. надійшли пояснення з приводу позовних вимог. Свої пояснення обґрунтовує тим, що 22.05.2008 року між нею та ТОВ «Верес» було укладено договір оренди належної земельної ділянки площею 6,4 га за кадастровим номером :02:000:0313, яка знаходиться на території Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області і передана для ведення сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.3.1 договору договір укладено на 10 років з моменту реєстрації договору. Після закінчення договору оренди Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен у термін не пізніше 10 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити договір. Додатковою угодою № 1 до договору оренди землі від 16.11.2013 року внесені зміни до розділу 3 договору та викладено його у такій редакції 3.1 строк дії договору складає 10 років рахуючи з дати реєстрації цієї додаткової угоди. Отже договір оренди земельної ділянки від 22.05.2008 року укладений між позивачем та відповідачем є чинним. З системного аналізу чинного законодавства слідує, що сторони договору дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом з тим цивільні права та обов`язки на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди набувається після відповідної державної реєстрації. Тому, в момент державної реєстрації набирає чинності договір, укладення якого вже відбулося і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору. Тобто державна реєстрація за своєю суттю є легітимізацією тих умов договору, які були визначені та погодженні сторонами в момент його підписання, який і є його моментом укладення. При цьому державна реєстрація договору є пов`язаною з моментом укладення договору, оскільки здійснюється за наслідком його укладення, а відтак така реєстрація не може змінювати самого моменту укладення договору. Як вбачається з матеріалів справи 4.09.2017 року додаткова угода № 1 до договору оренди земельної ділянки від 22.05.2008 року була зареєстрована приватним нотаріусом Онуфріївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Цибульським Геннадієм Володимировичем, про що свідчить копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права яка міститься в матеріалах справи. Позивач зазначає, що вона підписувала пустий бланк додаткової угоди, що на думку позивача є підставою для визнання угоди недійсною. В даному випадку позивачка даючи згоду на укладення договору оренди земельної ділянки від 22.05.2008 року та підписуючи додаткову угоду від 16.11.2013 року де було друкованим шрифтом зазначено про зміну строку дії договору від 22.05.2008 року, підтвердила свої волевиявлення на подальше існування договору оренди земельної ділянки між нею та ТО Верес . З позову позивача вбачається оскарження дій державного реєстратора, і аж ніяк необгрунтовується порушення прав позивача. Правомірні очікування виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. Отже позивачка при зверненні до суду не надала об`єктивних доказів, які б свідчили про наявність підстав визнання договору оренди недійсним.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та прохала їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Верес» - адвокат Нижник В.В. позовні вимоги не визнав та прохав у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач приватний нотаріус Онуфріївського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульський Г.В. в судове засідання не з`явився, але згідно повідомлення ГТУЮ у Кіровоградській області встановлено, що приватним нотаріусом Онуфріївського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульським Г.В. з 3.09.2019 року нотаріальну діяльність припинено.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Міністерства юстиції України - Волошина Н.Л. проти позовних вимог заперечувала та прохала відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у її поясненнях.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,40 га, розташована на території Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області, , що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2006 року.

Згідно договору оренди землі від 22.05.2008 року ОСОБА_1 надала ТОВ «Верес» в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір зареєстрований у Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП УДЗК».

Згідно додаткової угоди від 16.11.2013 року до договору оренди землі від 22.05.2008 року встановлено, що сторонами внесено зміни до договору оренди землі від 22.05.2008 року, а саме продовжено на 10 років укладеного договір з моменту державної реєстрації додаткової угоди. Після закінчення договору оренди землі має переважне право поновити його на новий строк.

Додаткова угода № 1 від 16.11.2013 року зареєстрована 4.09.2017 року приватним нотаріусом Цибульським Генадієм Володимировичем Онуфріївського районного нотаріального округу Кіровоградської області, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Відповідно до ч.1ст.316 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1ст.319 ЦК України).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" (далі Пленум), зокрема п. 8 визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК України тощо).

З вищезазначеного убачається, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання правочинів недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту правочину вимогам закону; додержання встановленої форми правочину; правоздатність сторін; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За правилами ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, а також договором оренди землі.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.( ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі").

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19, цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. У силу положень цієї статті Закону акт приймання-передачі об`єкта оренди виступає невід`ємною частиною договору оренди.

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).(ч.2 ст. 207 ЦК України)

Статтею 18 цього Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Згідно ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до вимоги, встановленої ч.3ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Виходячи з викладеного, правочин, як вольова дія, являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Таким чином, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення.

Крім того, волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст.627 ЦК України.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксована умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Позивачем також заявлені вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію спірних правочинів.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV надалі Закон).

За змістом пункту 5) частини 1 статті 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав).

Відповідно дост. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державна реєстрація речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

За змістом статті 26 цього Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У даному випадку вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса є також похідними від вимог про визнання недійсними правочину, та пов`язані із цивільним правом на користування майном, тому розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Суд не може прийняти до уваги твердження позивача, що позивачка не мала волевиявлення на підписання угоди про внесення змін до договору оренди, оскільки нею добровільно була підписано додаткова угода від 16.11.2013 року, тобто відповідало її внутрішній волі, інших доказів позивач суду не надала.

На підставі викладеного, та враховуючи, що угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки б/н від 22.05.2008 року зареєстрована відповідно вимог закону, укладена між позивачем та відповідачем, тому суд не вбачає в діях відповідача умов недійсності правочину та дійшов до висновку, що позовні вимоги необгрунтовані та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат, а саме відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги за позовом не підлягають задоволенню, тому судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ Верес , Приватного нотаріуса Онуфріївського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульського Геннадія Володимировича про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною та скасування державної реєстрації речового права - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи,якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , код платників податків НОМЕР_1 ;

Відповідач товариства з обмеженою відповідальністю «Верес», юридична адреса: 04086, м.Київ, вул.. Петропавлівська,15;

Представник відповідача ТОВ «Верес» - Нижник В.В., юридична адреса: 39600, Полтавська область, вул.. Першотравнева,39;

Третя особа: приватний нотаріус Онуфріївського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульського Геннадія Володимировича, юридична адреса: 28100, Кіровоградська область, селище Онуфріївка, вул.. Центральна, 44);

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог Міністерство юстиції України, юридична адреса: 01001,м.Київ, вул. Городецького,13;

Представник третьої особи Міністерства юстиції України - Волошина Н.Л., юридична адреса: 25006, м.Кропивницький, вул.. Дворцова,6/7 каб.205.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2020 року.

Суддя О.О. Шуліка