ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 654/2177/16-ц Головуючий у І інстанції Францішко Ю.В.
Номер провадження 22-ц/819/294/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

Полікарпової О.М.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області, ухваленого 11 березня 2019 року під головуванням судді Францішка Ю.В. та складенням повного тексту 21 березня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Волкодав Валентина Геронтіївна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 рік помер її батько ОСОБА_5 , за п`ять днів до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ним на користь відповідачів було складено заповіт на все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, належне йому на день смерті та на все те, на що він матиме право за законом, заповіт посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Волкодав В.Г. за реєстровим номером № 6003, з метою отримання своєї частини спадщини позивачка звернулася до Голопристанської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, де дізналася про вказаний заповіт, вважає, що заповіт суперечить чинному законодавству та має бути визнаний недійсним, оскільки не відповідає волі спадкодавця, який у 2015 році тяжко хворів, неодноразово лікувався у різних медичних установах з відповідним діагнозом, 23 грудня 2015 року потрапив до лікарні, у якій наступного дня йому було проведено операцію, після якої його стан не покращився, у лікарні йому проводилася інтенсивна терапія групами наркотичних препаратів, зокрема препаратом «Налбуфін», що підтверджується посмертним епікризом № 12515 від 03 січня 2016 року та довідкою № 739/2-6 від 17 червня 2016 року, вважає, що її батько через тяжку хворобу не сприймав дійсності та не міг в повній мірі розуміти свої дії та керувати ними, чим і скористалися відповідачі, у позові просила визнати вище вказаний заповіт недійсним.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені, в обґрунтуванні скарги покликалася на те, що через десять днів після проведення операції батько помер, перебуваючи у тяжкому стані за п`ять днів до своєї смерті під час складання заповіту не міг у повній мірі сприймати дійсність, розуміти зазначення своїх дій та керувати ними, вживані ним медичні препарати могли ще більше вплинути на його стан, під час складання заповіту волевиявлення батька не було вільним та не відповідало його волі, 09 березня 2019 року позивачкою було направлено до суду клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з її матеріалами, у тому числі із експертним висновком, проте суд першої інстанції проігнорував клопотання та розглянув справу за відсутності сторін, питання спроможності батька усвідомлювати значення своїх дій під час складання заповіту судом першої інстанції не досліджувалося.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі вважали її такою, що задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали скаргу такою, що задоволенню не підлягає, пояснили, що позивачка за життя батька не цікавилася ним, не знала про його хворобу та на відміну від них не провідувала його у лікарні, не приймала участі у його похованні та навіть не знає, де він похований, позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися при належному повідомленні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в іншому випадку за положеннями ч. 1, 3 ст. 215 цього Кодексу правочин може бути визнаний недійсним, згідно з ч. 1 його ст. 225 правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, за ч. 2 ст. 1257 цього Кодексу за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що ОСОБА_5 є батьком позивачки ОСОБА_6 , прізвище якої змінено на ОСОБА_7 , згідно заповіту від 28 грудня 2015 року ОСОБА_5 заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках все належне йому рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось та все те, на що за законом він матиме право, який було складено та посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Волкодав В.Г. у присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до посмертного епікризу ОСОБА_5 перебував у хірургічному відділенні Комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша» на стаціонарі з 23 грудня 2015 року по 03 січня 2016 року з відповідним діагнозом на лікуванні, 24 грудня 2015 року йому було зроблено операцію, за висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, проведеної при апеляційному розгляді справи, на момент складання та підписання заповіту 28 грудня 2015 року ОСОБА_5 за своїм психічним станом в той період часу усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Таким чином доводи позовної заяви ОСОБА_2 щодо неусвідомлення ОСОБА_5 при посвідченні заповіту значення своїх дій не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, передбачені законом підстави для задоволення позову відсутні.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 28 лютого 2020 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова