Справа № 308/9261/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 лютого 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Іванова А.П., при секретарі судового засідання Боті О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

09.08.2019 ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №4-3375 від 19.09.2015.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19.09.2015 між ТОВ «Інтеркеш Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4-3375, який підписаний у присутності менеджера компанії. Відповідно до умов вказаного договору відповідачка отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 1000 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 1,5% від суми кредиту щоденно. Факт отримання відповідачкою грошових коштів підтверджується її підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 19.09.2015.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору, кредит був наданий на 14-ть днів, дату повернення такого визначено до 03.10.2015. В порядку пролонгації вказаного договору було укладено додаткові угоди, а саме 02.10.2015, 16.10.2015, 29.10.2015, 12.11.2015, 26.11.2015, 10.12.2015, 24.12.2015, 06.01.2016, 20.01.2016, 03.02.2016, 17.02.2016, 02.03.2016, 24.12.2015, 06.01.2016, 20.01.2016, 03.02.2016, 17.02.2016, 02.03.2016, 16.032016, 30.03.2016, 13.04.2016, 27.04.2016, 11.05.2016, 25.05.2016, 08.062016, 22.06.2016, 06.07.2016, 20.07.2016, 03.08.2016, 17.08.2016, 31.08.2016, 14.09.2016, 28.09.2016, 12.10.2016, 26.10.2016, 09.11.2016, 23.11.2016, 07.12.2016, 21.12.2016, 04.01.2017, 18.01.2017, 01.02.2017, 15.02.2017, 01.03.2017, 15.03.2017, 29.03.2017, 11.04.2017, 25.04.2017, 11.05.2017, 25.05.2017, 08.06.2017, 27.06.2017, 12.07.2017, згідно з якими строк кредиту по кожній з угод продовжувався на 14 календарних днів. Відповідно до останньої угоди, укладеної 12.07.2017 строк повернення кредиту визначений до 26.07.2017.

Станом на 31.07.2019. у ОСОБА_1 виникла заборгованість у сумі 9727 грн., з яких борг по тілу 774 грн., нараховані відсотки 8703 грн., пеня 250 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму, а також суму витрат на виїзд до боржника за адресою прописки та проживання у розмірі 300 грн. як суму затрат, пов`язаних із досудовими заходами по поверненню заборгованості та суму сплати судового збору у розмірі 1921 грн.

Окрім цього позивач вказує, що досудове врегулювання даного спору між сторонами не вдалося можливим, у зв`язку із не реагуванням з боку відповідача на вимоги про погашення заборгованості та належне виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ухвали від 22.10.2019 справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення та участю осіб.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, однак 21.12.2019 подала заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення судом не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив.

На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з копією кредитного договору №4-3375 від 19.09.2015 між ТОВ «Інтеркеш Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 1000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,5 % щоденного користування кредитними коштами, з терміном повернення кредиту 03.10.2015.

Отримання кредитних коштів в сумі 1000 грн. підтверджується видатковим касовим ордером від 19.09.2015.

Додатковими угодами від 02.10.2015, 16.10.2015, 29.10.2015, 12.11.2015, 26.11.2015, 10.12.2015, 24.12.2015, 06.01.2016, 20.01.2016, 03.02.2016, 17.02.2016, 02.03.2016, 24.12.2015, 06.01.2016, 20.01.2016, 03.02.2016, 17.02.2016, 02.03.2016, 16.032016, 30.03.2016, 13.04.2016, 27.04.2016, 11.05.2016, 25.05.2016, 08.062016, 22.06.2016, 06.07.2016, 20.07.2016, 03.08.2016, 17.08.2016, 31.08.2016, 14.09.2016, 28.09.2016, 12.10.2016, 26.10.2016, 09.11.2016, 23.11.2016, 07.12.2016, 21.12.2016, 04.01.2017, 18.01.2017, 01.02.2017, 15.02.2017, 01.03.2017, 15.03.2017, 29.03.2017, 11.04.2017, 25.04.2017, 11.05.2017, 25.05.2017, 08.06.2017, 27.06.2017, 12.07.2017 до договору №4-3375 від 19.09.2015 строк повернення кредиту по кожній з угод продовжувався на 14 календарних днів, шляхом внесення змін до п. 1.2 первісного договору.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору №4-3375 від 19.09.2015., позичальник повинен сплачувати відсотки за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 1,5% за календарний день, що складає 210 грн. за весь строк користування грошовими коштами.

Згідно з довідкою розрахунку заборгованості станом на 31.07.2019 за не виконання взятих на себе відповідачкою зобов`язання по договору у неї виникла заборгованість станом на 31.07.2019. у сумі 9727 грн., з яких борг по тілу 774 грн., нараховані відсотки 8703 грн., пеня 250 грн.

Згідно з наявних в матеріалах справи копій прибуткових касових ордерів ОСОБА_1 здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки в касу від 02.10.2015 в сумі 195 грн., від 16.10.2015 в сумі 210 грн., від 29.10.2015 в сумі 195 грн., від 12.11.2015 в сумі 210 грн., від 26.11.2015 в сумі 210 грн., від 10.12.2015 в сумі 210 грн., від 24.12.2015 в сумі 210 грн., від 20.01.2016 в сумі 210 грн., від 03.02.2015 в сумі 210 грн., від 17.02.2016 в сумі 210 грн., від 16.03.2015 в сумі 210 грн., від 30.03.2016 в сумі 210 грн., від 13.04.2016 в сумі 210 грн., від 27.04.2016 в сумі 210 грн., від 11.05.2016 в сумі 210 грн., від 25.05.2016 в сумі 210 грн., від 08.06.2016 в сумі 210 грн., від 22.06.2016 в сумі 210 грн., від 20.07.2016 в сумі 210 грн., від 03.08.2016 в сумі 210 грн., від 17.08.2016 в сумі 210 грн., від 13.08.2016 в сумі 210 грн., від 14.09.2016 в сумі 210 грн., від 28.09.2016 в сумі 210 грн., від 12.10.2016 в сумі 210 грн., від 26.10.2016 в сумі 210 грн., від 09.11.2016 в сумі 210 грн., від 23.11.2016 в сумі 210 грн., від 07.12.2016 в сумі 210 грн., від 21.12.2016 в сумі 210 грн., від 04.01.2018 в сумі 15 грн., від 18.01.2017 в сумі 192.14 грн., від 04.01.2017 в сумі 210 грн., від 18.01.2017 в сумі 210 грн., від 01.02.2017 в сумі 210 грн., від 15.02.2017 в сумі 205,24 грн., від 15.02.2017 в сумі 4, 76 грн., від 01.03.2017 в сумі 204, 26 грн., від 01.03.2017 в сумі 5, 74 грн., від 15.03.2017 в сумі 203 грн., від 15.03.2017 в сумі 47 грн., від 29.03.2017 в сумі 193, 06 грн., від 29.03.2017 в сумі 17 грн., від 11.04.2017 в сумі 176, 02 грн., від 11.04.2017 в сумі 24 грн., від 25.04.2017 в сумі 184, 25 грн., від 25.04.2017 в сумі 15 грн., від 11.05.2017 в сумі 207, 20 грн., від 11.05.2017 в сумі 2, 80 грн., від 25.05.2017 в сумі 180, 74 грн., від 25.05.2017 в сумі 30, 26 грн., від 08.06.2017 в сумі 174, 44 грн., від 08.06.2017 в сумі 25 грн., від 27.06.2017 в сумі 229, 52 грн., від 27.06.2017 в сумі 229, 52 грн., від 27.06.2017 в сумі 10 грн., від 12.07.2017 в сумі 178, 95 грн., від 12.07.2017 в сумі 21, 05 грн. Разом з цим, дві копії прибуткових касових ордерів виявилися нечитабельними.

Судом встановлено, що у зв`язку із порушенням умов кредитного №4-3375 від 19.09.2015 позивач звертався до ОСОБА_1 із вимогами про виконання кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями повідомлень про наявність несплаченої заборгованості за кредитом та необхідність її повернення (листи від 08.08.2018 за Вих. №770200-4/4 та від 21.05.2019 за Вих. №770200-4/5). Однак, досудове врегулювання даного спору між сторонами не вдалося можливим, у зв`язку із не реагуванням з боку ОСОБА_1 на вимогу про погашення заборгованості та належне виконання взятих на себе зобов`язань.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд не може погодитися із обґрунтуванням ТОВ «Інтеркеш Україна» щодо наявної заборгованості в сумі 9727 грн., з яких борг нарахованим відсоткам становить 8703 грн. з огляду на те, що у кредитному договорі №4-3375 від 19.09.2015 та додаткових угодах до нього сторони погодили строк кредитування та термін початку та закінчення кредитування. Згідно з останньою додатковою угодою, якою внесено зміни до 1.2. договору, термін повернення кредиту визначено до 26.07.2017.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За умовами кредитного договору №4-3375 від 19.09.2015 сторони погодились, що позичальник повинен сплачувати відсотки за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 1,5% за календарний день, що становить що складає 210 грн. за весь строк користування грошовими коштами.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018, яку суд вважає за необхідним застосувати у даній справі.

Згідно з вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення відсотків підлягає частковому задоволенню в частині заборгованості станом на день закінчення строку кредитування.

Так, згідно з наявною в матеріалах справи розрахунку заборгованості станом на 31.07.2019 за кредитним договором №4-3375 від 19.09.2015, а саме із графи «Всього %/пеня» вбачається, що станом на 26.07.2017 згідно з умов договору ОСОБА_1 нараховано до сплати заборгованість по відсоткам в розмірі 162,68 грн.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що з ОСОБА_1 підлягають стягненню відсотки на виконання умов кредитного договору №4-3375 від 19.09.2015 в розмірі 162,68 грн.

В силу норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Правовим наслідком порушення зобов`язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до вимог п. 1.4 кредитного договору у кожному випадку невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань позичальник сплачує пеню в розмірі 250 грн. на п`ятий день після закінчення терміну дії договору..

З огляду на неналежне виконання відповідачкою умов кредитного договору, та наявності станом на 26.07.2017 заборгованості по тілу та відсотках, стягнення з ОСОБА_1 пені в сумі 250 грн. підлягає до задоволення.

При цьому вимога позивача про стягнення з відповідачки витрати на виїзд до боржника за адресою прописки та проживання у розмірі 300 грн. не підлягає задоволенню, оскільки такі витрати не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Згідно з приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 порушено умови взятих на себе кредитних зобов`язань, однак, заборгованість, яка підлягає стягненню за невиконання умов вказаного вище кредитного договору, відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на день закінчення строку дії договору, а саме на 26.07.2017 становить 1787, 21 грн., яка складається з наступного: 774, 53 грн. заборгованість за тілом кредиту; 162, 68 грн. сума прострочених відсотків по кредиту; 250 грн. сума нарахованої пені.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 921 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 80, 81, 82, 89, 141, 258, 263-265, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 610-612, 625, 627, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» (код ЄДРПОУ - 39000364, адреса місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, 17) заборгованість за кредитним договором №4-3375 від 19.09.2015 у сумі 1787 (одна тисяча сімсот вісімдесят сім) гривень 21 коп., яка складається з наступного: 774, 53 грн. заборгованість за тілом кредиту; 162, 68 грн. заборгованість за простроченими відсотками по кредиту; 250 грн. заборгованість по пені.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» (код ЄДРПОУ - 39000364, адреса місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, 17) судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов