РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/8210/19

Провадження № 2/638/251/20

02.03.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Жакун Н. О.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пелішенко Олег Юрійович звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно, а саме просить суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину ізольованої квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником ѕ квартири АДРЕСА_1 . Право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомості підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.03.2010 року (справа №2-4597/10). Як було досліджено і встановлено судом в ході розгляду справи №2-4597/10 кв. 319, що розташована за адресом: АДРЕСА_2 була придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (дружиною позивача) за час шлюбу за рахунок їх сумісних коштів та була їх сумісною власністю. Дружина позивача ( ОСОБА_4 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем решти квартири АДРЕСА_1 (її 1/4 частини), як встановлено в ході розгляду справи №2-4597/10 була дочка позивача та ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. 14.07.2014 року ОСОБА_5 звернувся до Десятої харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за ОСОБА_2 та 27.03.2019 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 на підставі того, що ОСОБА_2 не оформила своїх спадкових прав. Таким чином, єдиною можливістю для реалізації ОСОБА_1 свого права власності на 1/4 квартири АДРЕСА_1 є звернення до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пелішенко О. Ю. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Харківської міської ради - в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. У матеріалах справи містяться заперечення, згідно яких представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено право власності на частину майна за спадкодавцем. Роз`ясненням Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 27.03.2019 №760/01-16 вказано, що нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, 1/3 частини спірної квартири за законом після смерті ОСОБА_2 через те, що право власності на вказану квартиру не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Тобто, на теперішній час неможливо встановити, що ОСОБА_2 мала право власності на частину нерухомого майна, адже таке право власності не було зареєстрованим та не було визнаним судом. Крім того, в матеріалах справи немає відомостей, які б дозволили прослідкувати родинні відносини між позивачем та спадкодавцем, а також між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Така обставина не дає можливості визначити, що ОСОБА_2 є дійсно рідною донькою ОСОБА_4 та наділена правом на спадкування спірної частини нерухомого майна в порядку статті 1261 Цивільного кодексу України. Також неможливо визначити, що позивач є рідним батьком спадкодавця і також має право на спадщину. Визнання права власності за позивачами суттєво впливає на майнові права та інтереси територіальної громади міста щодо визнання спірної частини майна відумерлою спадщиною.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пелішенко О. Ю. надав до суду відповідь на відзив, у якому наголошує, що тлумачення ч. 1 ст. 1216, ч. 5 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296 ЦК України свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права Відсутність реєстрації права власності, а також відсутність свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця не є перешкодою для реалізації спадкоємцем права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Більш того, в матеріалах справи є більш ніж вичерпна кількість документів, виданих державними органами України, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а саме: рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2-4597/10 від 02.03.2010 року; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.07.2014 року; відмова Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори (№760/01-16 від 27.03.2019 року).

Суд, дослідивши доводи позивача та його представника, письмові заперечення відповідача, та відповідь на них, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.03.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю: визнано за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на кооперативну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 ; визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 у порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя, визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/4 частину ізольованої-квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 (справа №2-4597/10) (а. с. 3-4)

Наведене судове рішення є підставою звільнення позивача від доказування факту належності йому на праві власності 3/4 квартири АДРЕСА_1 , а обставини, встановлені наведеним судовим рішенням не підлягає доказуванню у справі, що розглядається та у відповідності до статті 82 ЦПК України є преюдиційними фактами, тобто фактами, що встановлені рішеннями суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Отже, з огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.03.2010 року, а саме те, що квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (дружиною позивача) за час шлюбу за рахунок їх сумісних коштів та була їх сумісною власністю, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року дружина позивача ( ОСОБА_4 ) померла.

Також, вищенаведеним судовим рішенням встановлено і факт того, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 являється її чоловік ( ОСОБА_1 ) та дочка ОСОБА_2 , 1970 року народження.

Факт належності ОСОБА_1 на праві власності 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 підтверджений також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 02.07.2010 року №26589409 (а. с. 5).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 16.05.2014 року складено відповідний актовий запис №01, та підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 16.05.2014 року (а. с. 6).

Згідно відповіді Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори від 27.03.2019 року №760/01-16 вбачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після матері ОСОБА_4 , так як була зареєстрована разом з нею за однією адресою, але не оформила своїх спадкових прав. Таким чином, 1/4 частина указаної квартири залишилася відкритою за ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої була ОСОБА_4 , позивачу ОСОБА_1 роз`яснено право на звернення до суду для встановлення права власності на 1/4 частину вказаної квартири (а. с. 8).

Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів, у відповідності із частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, можуть бути визнання права.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення частини 1 статті 1216, частини 5 статті 1268, частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права Відсутність реєстрації права власності, а також відсутність свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця не є перешкодою для реалізації спадкоємцем права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майнопідлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11-13, 81, ч. 1 ст. 141, ст. 265 ЦПК України, ст.15, 16, 328, 384, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІН НОМЕР_2 , право власності на ј частину ізольованої квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: