провадження № 2-з/752/337/20
УХВАЛА

11.09.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивачів - адвоката Скворцова Геннадія Васильовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Київська міська рада, про визнання недійсним договору, визнання неправомірною та скасування державної реєстрації права власності,-

в с т а н о в и в:

31 серпня 2020 року в провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій останні просять суд:

- визнати неправомірною та скасувати державну реєстрацію запису про право власності № 35838396 в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про набуття права власності на земельну ділянку кадастровий номер :79:364:0321 за ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :79:364:0321, укладений 10 березня 2020 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л.;

- скасувати державну реєстрацію записів про право власності № 35838396 та № 35871037 в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про набуття права власності на земельну ділянку кадастровий номер :79:364:0321 за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в ідготовче судове засідання.

Разом із позовною заявою, представник позивача звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позовних вимог, в якій просив суд накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :79:364:0323, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що оскільки позивачами оспорюється право власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку, продаж зазначеної земельної ділянки ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити виконання можливого судового рішення про задоволення позову, з огляду на суть позову.

Суд дослідивши матеріали справи за поданою заявою, приходить до наступного.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК

та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог позивачів згідно змісту поданого позову є скасування державної реєстрації права власності відповідача ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :79:364:0321, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :79:364:0321 ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у поданій заяві про забезпечення позову, представник позивача просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :79:364:0323.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів представника позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог позивачів щодо забезпечення позову та доказів, наданих в обґрунтування таких доводів, суд надходить до висновку про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивачів - адвоката Скворцова Геннадія Васильовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Київська міська рада, про визнання недійсним договору, визнання неправомірною та скасування державної реєстрації права власності, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя