УХВАЛА

20 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 202/31496/13-ц

провадження № 61-2584зно20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором від 16 вересня 2005 року № DNJPRK93432023: із ОСОБА_1 в розмірі 43 071 грн 64 коп., солідарно із ОСОБА_1 і публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») 10 000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 вересня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 вересня 2005 року № DNJPRK93432023 у сумі 43 071 грн 64 коп., із яких: 2 277 грн 48 коп. - заборгованість за кредитом, 12 651 грн 79 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2 205 грн 86 коп. - комісія за користування кредитом, 25 936 грн 51 коп. - пеня.

Стягнуто із ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 10 000 грн.

В іншій частині позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення, яку було залишено без руху для усунення недоліків, а в подальшому ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року було визнано неподаною та повернуто у зв`язку з невиконанням вимог суду щодо сплати судового збору.

23 листопада 2017 року ОСОБА_1 оскаржила ухвалу районного суду від 22 вересня 2017 року в апеляційному порядку.

Ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року та від 08 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення недоліків скарги (щодо форми та змісту, а також для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з відповідним обґрунтуванням).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року залишено без змін.

У лютому 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 16 січня 2019 року, у якій вона просить скасувати її.

Посилається на те, що підставою для такого скасування є відсутність у неї доказів щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 вересня 2013 року.

Частинами першою та другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами першим і третім частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанції з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Таким чином, перегляду у порядку статті 423 ЦПК України підлягають постанови касаційного суду, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

Постанови суду касаційної інстанції, якими залишено без змін рішення апеляційного суду, не є судовими рішеннями, якими закінчено розгляд справи, тому вони не можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Оскільки суд касаційної інстанції залишив без змін ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року і рішення по суті спору не ухвалював, постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2019 року не може бути переглянута Верховним Судом за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 423, 425 ЦПК України,

ухвалив:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Додані до заяви матеріали повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель