справа № 166/18/20
провадження № 2/166/50/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лозицького С.О.

за участю секретаря Тарасюка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Ратнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зняття арештів з майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в Суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Ратнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області про зняття арештів з майна.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області 27.10.2015 року було видано виконавчі листи на виконання рішення від 16.07.2014 року у справі про стягнення солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в загальному розмірі 824656,93 грн. На виконання вказаного рішення суду Відділом ДВС Ратнівського РУЮ 15.02.2016 року було відкрито виконавче провадження № 50176665, в межах якого 15.02.2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 та в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження за № 13260093. Також на виконання вищевказаного рішення суду Першим відділом ДВС Луцького МУЮ 02.03.2016 року було відкрито виконавче провадження № 50344656, в межах якого державним виконавцем 02.03.2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 та в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження за № 13638480. 30.05.2017 року державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області в межех виконавчих проваджень № 50176665 та № 50344656 було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. 22.05.2018 року Ратнівським відділом ДВС ГТУЮ у Волинській області було відкрито виконавче провадження за № 56449451, в межах якого 22.05.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою повторно накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 та в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження за № 26255126. 20.06.2019 року начальником відділу Ратнівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа №56449451 стягувачу. 26.09.2019 року ОСОБА_1 та 15.10.2019 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявами про зняття арешту з майна, на що Ратнівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Волинській області та Першим відділом ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області було надано відповіді, відповідно до яких підстави для зняття арештів, накладених постановами серії ВП № 56449451 від 22.05.2018 року, серії ВП № 50176665 від 15.02.2016 року, серії ВП № 50344656 від 02.03.2016 року відсутні, оскільки не було виявлено порушень порядку накладення даних арештів. Враховуючи викладене, просять Суд зняти арешт зі всього нерухомого майна, що належить їм, накладеного постановами серії ВП № 50176665 від 15.02.2016 року, серії ВП № 56449451 від 22.05.2018 року, серії ВП № 50344656 від 02.03.2016 року, та припинити обтяження всього нерухомого майна за номерами запису про обтяження № 13260093 від 15.02.2016 року, № 26255126 від 22.05.2018 року, № 13638480 від 11.03.2016 року.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 11 січня 2020 року відкрито провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 23 січня 2020 року залучено до участі у даній справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивачі звернулися до суду із письмовими заявами про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, скерував до Суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову в повному обсязі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Ратнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області скерували заяви про розгляд справи без участі їх представників. Щодо задоволення позову покладаються на розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ КБ "Надра" скерувала пояснення по справі, в якому зазначила, шо між ПАТ "КБ "Надра" та ОСОБА_3 було укладено договір № 6МРТ/2006/980-МКЛ/266 купівлі продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором № 6МРТ/2006/980-МКЛ/266 від 26.07.2006 року та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки. Таким чином, на даний час право вимоги за вищевказаним кредитним договором повністю перешло до ОСОБА_3 . Щодо задоволення позову покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які Позивачі посилалися, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, подані на підтвердження таких, з врахуванням вимог процесуального закону про належність та допустимість таких доказів, Суд дійшов висновку про підставність позовних вимог, з огляду на наступне:

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини законність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», Series А, №296-А, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп.49-62). Будь-яке втручання державного органу в права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73, Series A, №52). Тобто повинне існувати обґрунтоване співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», №50, Series A, №98).

Для з`ясування наявності порушення цього положення Суд повинен встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини (mutatis mutandis, рішення у справі

"Лінґвістік Белж " від 23 липня 1968 року, серія А, N 6, с. 32, п. 5). Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, і це також знайшло своє відображення у структурі статті 1 Протоколу N 1.

Також, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення, між засобами які застосовуються, та метою яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства п. 50, А, №98).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області № 161/6269/14-ц від 27.10.2015 року відділом ДВС Ратнівського РУЮ 15.02.2016 року було відкрито виконавче провадження № 50176665. В межах даного провадження державним виконавцем 15.02.2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 . На виконання цієї ж постанови в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.02.2016 року було зареєстровано обтяження за № 13260093, що підтверджується доданою до позовної заяви Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.09.2019 року за індексним номером 181138072.

Також на підставі виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області № 161/6269/14-ц від 27.10.2015 Першим відділом ДВС Луцького МУЮ 02.03.2016 року було відкрито виконавче провадження № 50344656. В межах даного провадження державним виконавцем 02.03.2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 . На виконання цієї ж постанови в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.03.2016 року було зареєстровано обтяження за № 13638480, що підтверджується доданою до позовної заяви Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.09.2019 року за індексним номером 181138654.

30.05.2017 року державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області в межах виконавчих проваджень № 50176665 та № 50344656 було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу згідно із п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до пункту 2 резолютивної частини вказаних постанов було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, однак, згідно з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, обтяження, зареєстровані в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 13260093 та за № 13638480, зняті не були.

22.05.2018 року Ратнівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Волинській області було відкрито виконавче провадження за № 56449451. В межах даного провадження начальником відділу 22.05.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою повторно накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 . На виконання цієї ж постанови в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 22.05.2018 року було зареєстровано обтяження за № 26255126, що також підтверджується доданою до позовної заяви Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.09.2019 року за індексним номером 181138072.

20.06.2019 року начальником відділу було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу серії ВП № 56449451 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до пункту 2 резолютивної частини вказаної постанови також було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте, обтяження, зареєстроване в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 26255126, теж продовжує свою дію, як і два попередньо вказаних обтяження.

Також Судом встановлено, що новим кредитором за договором кредитної лінії за № 6 МРТ/2006/980-МКЛ/266 від 26.07.2006 року, а також Іпотекодержателем нерухомого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є ОСОБА_3 , що підтверджується копією договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 30.08.2019 року та копією договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором кредитної лінії від 30.08.2019 року № 6МРТ/2006/980-МКЛ/266. Вказана обставина також підтверджується копіями листа-повідомлення позичальника/заставодавця, Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 30.08.2019 року за № 179252069, № 179249213, № 179257155. Таким чином, ОСОБА_3 перейшли всі права первісного кредитора, як сторони за договором кредитної лінії № 6 МРТ/2006/980-МКЛ/266 від 26.07.2006 року та договорами забезпечення (поруки, іпотеки) в обсягах та на умовах, що існували на момент набрання чинності договорами купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, включаючи, але не обмежуючи, у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

Разом з цим, Судом встановлено, що на звернення Позивачів та їх представника із заявами про зняття арешту з майна, Ратнівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Волинській області та Першим відділом ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області було надано відповіді № 8497/03-17-27 від 30.09.2019 року, № 30913 від 18.10.2019 року та № 30914 від 18.10.2019 року, відповідно до яких підстави для зняття арештів, накладених постановами серії ВП № 56449451 від 22.05.2018 року, серії ВП № 50176665 від 15.02.2016 року, серії ВП № 50344656 від 02.03.2016 року відсутні, оскільки не було виявлено порушень порядку накладення даних арештів.

Згідно із ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За приписами ч. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

За змістом ч.ч. 1-2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З огляду на вказане, повертаючи виконавчі документи стягувачу 30.05.2017 року та 20.06.2019 року державні виконавці мали б вчинити необхідні дії щодо реєстрації припинення обтяжень, накладених постановами серії ВП № 50344656 від 02.03.2016 року, серії ВП № 50176665 від 15.02.2016 року та серії ВП № 56449451 від 22.05.2018 року, чого зроблено не було та що, відповідно, обмежує майнові права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема їх права вільно та на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, арешти, накладені вище зазначеними постановами, мають бути зняті, а обтяження, зареєстровані в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.02.2016 року за № 13260093, 11.03.2016 року за № 13638480 та 22.05.2018 року за № 26255126, - мають бути припинені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 206, 229, 247, 263- 265 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 37, 40, 56, 59, 61 Закону України «Про виконавче провадження», Суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Зняти арешти з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , накладені відповідно до постанови серії ВП № 50176665 від 15.02.2016 року, постанови серії ВП № 56449451 від 22.05.2018 року, та припинити обтяження нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.02.2016 року за номером запису про обтяження 13260093, 22.05.2018 року за номером запису про обтяження 26255126.

Зняти арешти з нерухомого майна, належного ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , накладені відповідно до постанови серії ВП № 50344656 від 02.03.2016 року, та припинити обтяження нерухомого майна, належного ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.03.2016 року за номером запису про обтяження 13638480.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Лозицький С.О.