У Х В А Л А

Справа № 22-5733 Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н. О.

Унікальний № 755/2091/20

02 березня 2020 року. м. Київ

Київський апеляційний суд. Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Пікуль А. А. зі складу колегії суддів: суддя-доповідач Пікуль А. А., судді Гаращенко Д. Р., Невідома Т. О., вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Цимейко Ганни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у справі за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька Володимира Олександровича щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

у с т а н о в и л а:

25 лютого 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката Цимейко Г. О. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у справі за поданням ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ПАТ «Банк «Демарк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька В. О. щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Апеляційну скаргу слід повернути без розгляду з огляду на наступне.

За правилом ч.1 ст.355 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дана процесуальна норма є актуальною лише за умови функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Зараз Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система ще не діє, тому норми ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) застосовуються з урахуванням положеньРозділу XIII " Перехідні положення".

Відповідно до п.15.5) Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Враховуючи викладене, оскільки без функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи вирішити питання прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження не маючи у розпорядженні матеріали справи неможливо, апеляційну скаргу адвоката Цимейко Г. О. в інтересах ОСОБА_1 , яку подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції, слід повернути без розгляду особі, яка її подала.

Таке повернення відповідає вимогам процесуального закону, адже Розділ XIII " Перехідні положення" є складовою частиною ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Таке повернення не перешкоджає адвокату Цимейко Г. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд у порядку, встановленому Розділом XIII " Перехідні положення" ЦПК України.

Таке повернення жодним чином не може порушити принципу правової визначеності, оскільки суд діє виключно у межах визначеної законом процедури.

Водночас, принцип правової визначеності означає вимогу чіткості підстав, цілей та змісту нормативних приписів, особливо тих із них, які адресовані безпосередньо громадянам. Вони повинні мати можливість упевнено передбачати правові наслідки своєї поведінки. Принцип визначеності вимагає також, щоби повноваження органів виконавчої влади у відносинах із громадянами та їх об`єднаннями визначалися лише законами. Ними ж мають установлюватися межі розсуду цих органів. Жоден акт органів виконавчої влади не може підміняти своїм регулюванням закон і визначати власні межі свободи розсуду в указаних відносинах.

У даному випадку Розділ XIII " Перехідні положення" є складовою частиною ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, отже є спеціальною законодавчою нормою, яка, серед іншого, визначає процедуру подання апеляційної скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Наявність такої спеціальної норми є цілком логічною і відповідає принципам правової визначеності та пропорційності, адже забезпечує учасникам справи можливість ефективно реалізувати своє конституційне право на апеляційне оскарження судового рішення незважаючи на відсутність Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, лише за наявності якої можливе ефективне здійснення процедури, передбаченої ст. 355 ЦПК України.

Наявність такої спеціальної норми цілком відповідає прецедентній практиці ЄСПЛ, який у справі "Олександр Волков проти України" (OleksandrVolkov v. Ukraine) від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11, констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та, що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм.

За відсутності функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи саме наявність у ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 такої спеціальної норми як п.15.5) Перехідних положень ЦПК України забезпечує належне відправлення правосуддя на стадії апеляційного розгляду, оскільки забезпечує його оперативність та об`єктивність у вирішенні процесуальних питань і жодним чином не обмежує право особи на апеляційне оскарження. Таким чином, законні очікування особи на реалізацію свого права на апеляційне оскарження судового рішення є ефективно забезпеченими, незважаючи на відсутність функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Принцип пропорційності, який був названий в Угодах про утворення ЄС (зокрема, ст. 5 Договору про заснування Європейського співтовариства), а також закріплений в міжнародних нормативних актах, рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, орієнтує на те, що мета процесуальних дій має бути суспільно вагомою, для досягнення певної мети органи влади не можуть накладати на громадян зобов`язання, які перевищують установлені межі необхідності, а засіб досягнення суспільно вагомої мети має бути найменш обтяжливим для людини в конкретних умовах.

У Рішенні від 25 січня 2012 р. № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

З огляду на те, що, як вже зазначено вище, наявність у ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 такої спеціальної норми як п.15.5) Перехідних положень ЦПК України забезпечує належне відправлення правосуддя на стадії апеляційного розгляду, оскільки забезпечує його оперативність та об`єктивність у вирішенні процесуальних питань і жодним чином не обмежує право особи на апеляційне оскарження, застосування цієї норми при вирішенні питання прийняття апеляційної скарги у повній мірі відповідає принципу пропорційності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 25 лютого 2020 року адвокат Цимейко Г. О. в інтересах ОСОБА_1 через Дніпровський районний суд міста Києва звернулась з аналогічною апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції (а.с. 120-122), за якою ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2019 року було відкрито апеляційне провадження у справі.

Враховуючи те, що питання про відкриття апеляційного провадження апеляційної скарги адвоката Цимейко Г. О. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року було вирішено ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року, аналогічна апеляційна скарга, яка подана безпосередньо до Київського апеляційного суду 25 лютого 2020 року підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Цимейко Ганни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у справі за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька Володимира Олександровича щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа повернути без розгляду.

Оригінал апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Пікуль А. А.