Справа № 304/679/20 Провадження № 4-с/304/2/2020
У Х В А Л А

09 вересня 2020 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шаранича Сергія Сергійовича на дії державного виконавця заступника начальника відділу Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вогар Віталії Василівни у виконавчому провадженні № 2316762, -

В С Т А Н О В И В:

представник заявника звернувся в суд з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що постановою державного виконавця заступника начальника відділу Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вогар Віталії Василівни від 13 квітня 2020 року на підставі виконавчого листа встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (виконавче провадження № 2316762). Зазначену постанову заявник знайшов у поштовій скриньці 07 червня 2020 року, так як лист був надісланий простим поштовим відправленням. Підставою зазначеного рішення на думку виконавця слугувало ухилення боржника від виконання зобов`язань. У той же час, вважає винесену постанову про обмеження у праві виїзду за межі України незаконною з огляду на наступне. Так, під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) такої особи, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Однак, скаржник від виконання своїх зобов`язань не ухилявся, а навпаки постійно пересилає кошти поштовим відправленням на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується копіями поштових квитанцій. Крім цього, підставою для застосування обмежень прав фізичної особи, зокрема у виїзді за кордон, що введені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року, є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, при цьому така виникла тільки після 06 лютого 2018 року (дата вступу в дію закону). У постанові державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 13 квітня 2020 року вказано, що заборгованість ОСОБА_1 за аліментами станом на 13 квітня 2020 року складає 125 616,93 грн. Вказане дозволяє зробити висновок, що державний виконавець при винесенні зазначеної постанови не врахувала принцип дії закону в часі, застосувавши закон, який встановлює відповідальність, до правовідносин, які виникли до набрання чинності зазначеною нормою, що є незаконним. Оскільки тимчасове обмеження у виїзді за межі України не дає можливості ОСОБА_1 реалізувати себе за наявною у нього спеціальністю (працює на сезонних заробітках за кордоном), що зокрема призводить до погіршення його платоспроможності та сплати аліментів, тому просить скасувати постанову державного виконавця заступника начальника відділу Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Вогар Віталії Василівни від 13 квітня 2020 року.

Ухвалою судді Перечинського районного суду від 17 червня 2020 року вказану скаргу було залишено без руху (оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 449 ЦПК України) та надано строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення заявнику ухвали.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України (у редакції, чинній на дату постановлення ухвали, тобто Закону України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 185, 284, 354 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, зокрема щодо залишення позовної заяви без руху, апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Разом з цим, 17 липня 2020 року п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України викладено в новій редакції, а саме Закону України № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року. Згідно такої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому, розділом II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 731-IX закріплено, що процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, строки для усунення недоліків позовної заяви, які були продовжені відповідно до положень п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України (у редакції Закону України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року), закінчилися 07 серпня 2020 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Зазначену ухвалу представник заявника отримав 30 червня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Разом з цим, 11 серпня 2020 року через канцелярію суду надійшла заява адвоката Шаранича С.С. про надання копії ухвали судді Перечинського районного суду від 17 червня 2020 року про залишення скарги без руху з метою усунення визначених судом недоліків, оскільки така ним не отримувалася. Так, цього ж дня (11 серпня 2020 року) представнику заявника було повторно надіслано копію вказаної ухвали, яка ним отримана 14 серпня 2020 року.

Однак, на даний час недоліки скарги, на які було вказано в ухвалі від 17 червня 2020 року, не усунуто.

Крім цього, станом на 09 вересня 2020 року будь-яких заяв щодо продовження строку для усунення недоліків скарги з підстав, встановлених Законом № 731-IX, або заяв про поновлення процесуальних строків, встановлених нормами ЦПК України, у зв`язку із їх пропуском з поважних причин, та таких, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, або заяв про продовження процесуальних строків, встановлених судом, з причин неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином - від заявника до суду не надходило.

Згідно вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, оскільки заявником відповідно до ухвали від 17 червня 2020 року у встановлений строк не виконано вимоги, визначені статтями 175 та 449 ЦПК України, то в силу наведеної норми його скарга підлягає визнанню неподаною та має бути повернута.

Відповідно до ч. 5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

При вирішенні питання про повернення заявнику її скарги суддя також враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ч. 9 ст. 10, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 258-260, 263, п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шаранича Сергія Сергійовича на дії державного виконавця заступника начальника відділу Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вогар Віталії Василівни у виконавчому провадженні № 2316762 вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Ганько І. І.