Справа № 453/862/20
№ провадження 2/453/344/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області
у складі:головуючого судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Павкевич Н.Я.
без учасників справи,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області за порядком спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» державної фіскальної служби про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати,-
20.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» державної фіскальної служби про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати.
Ухвалою судді від 22.07.2020 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.
Розгляд справи відбувся 11.09.2020 року без учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 08.11.2018 року був прийнятий на посаду заступника директора ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» державної фіскальної служби.
22.04.2019 року був звільнений з цієї посади за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України.
Зазначає, що при звільненні з роботи адміністрація не провела з ним повного розрахунку, заборгувавши заробітну плату за березень 10 058 грн., за квітень 5 313 грн., компенсацію за 13 календарних днів невикористаної відпустки 5 500, 82 грн., а всього 20 871, 82 грн., у зв`язку з чим він звернувся зі скаргою до Головного управління Держпраці у Львівській області.
Листом від 24.10.2019 року за підписом начальника Управління з питань праці позивача було повідомлено, що дійсно на підприємстві, на якому він працював, має місце порушення вимог ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 15 ЗУ «Про оплату праці», що призвело до формування заборгованості. Оскільки виплата розрахункових коштів не проведена з позивачем в день звільнення - 22.04.2019 року та беручи до уваги зміст ч. 1 ст. 117 КЗпП України, підприємство повинно виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
За результатами інспекційного відвідування було складено акт, внесено припис на усунення виявлених порушень та відносно виконуючого обов`язки директора підприємства складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, який було скеровано до Франківського районного суду м. Львова, для розгляду.
На даний час позивачем заборговану заробітну плату не було отримано, а тому такий змушений звернутися в суд з даним позовом.
Вказує, що його середній місячний заробіток становив 10 058 грн. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», у разі затримки на один і більше календарний місяць виплати доходів, до котрих відноситься і заробітна плата, передбачено компенсацію. Розрахунок суми інфляції становить 482,14 грн. В зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборговану заробітну плату за березень-квітень 2019 року, компенсацію за 13 календарних днів невикористаної відпустки та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати в сумі 21 353, 96 грн.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався. Відзив на позовну заяву не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як встановлено з матеріалів справи, позивач 08.11.2018 року був прийнятий на посаду заступника директора ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ДФС України, відповідно до наказу № 67-0 від 07.11.2018 року.
22.04.2019 року звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до наказу № 17-0 від 18.04.2019 року.
При звільненні позивача із займаної посади адміністрація ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ДФС України не провела з ним повного розрахунку, заборгувавши заробітну плату за березень та квітень 2019 року та компенсацію за 13 календарних днів невикористаної відпустки.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 16.09.2019 року звернувся зі скаргою до Головного управління Держпраці у Львівській області, щодо порушення строків виплати заробітної плати.
Згідно ст. 94 КЗпП України та ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Чинним законодавством, а саме ст. 115 КЗпП України, встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно статті 3 цього ж Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до Постанови КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам трати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
Відповідно до ст. 1 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків її виплати» підприємства, установи і організації всі форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 3 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків її виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після отримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу.
Разом з тим, суд враховує, що будь-яких заперечень з приводу суми заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати, яку просить стягнути позивач, від відповідача не надходило.
Наданий розрахунок позивачем не спростований, а тому він приймається судом, як достовірний.
Компенсація проводиться за рахунок тих самих джерел, що й виплати, за невиплату яких вона нараховується. Нарахування компенсації проводиться один раз перед виплатою заборгованості із заробітної плати. Виплачується компенсація в місяці, у якому проводиться виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць.
Відповідно до правового висновку закріпленого в Постанові Верховного Суду України у від 7 листопада 2012 року (справа № 6-131цс12): «основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення».
Оскільки відповідачем не було вжито жодних заходів щодо усунення цих порушень вимог чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280-281 ЦПК України ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 1, 3 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати», суд-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ДФС України (місцезнаходження: вул. Львівська, 35, м. Львів) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 заборгованість із заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати в сумі 21 353 (двадцять одну тисячу триста п`ятдесят три) грн. 96 коп.
Стягнути ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ДФС України (місцезнаходження: вул. Львівська, 35, м. Львів в користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімстот сорок) гривень 80 копійок.
Стягнути з ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ДФС України (місцезнаходження: вул. Львівська, 35, м. Львів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 600 (шістсот) грн. (згідно квитанції прибуткового касового ордера №41 від 02.07.2020 року).
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.
Повне найменування сторін у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .
Відповідач: ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ДФС України, місцезнаходження: вул. Львівська, 35, м. Львів.
Суддя