Єдиний унікальний номер 725/3655/19
Номер провадження 2/725/515/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Галичанський О. І.

при секретарі Симик І.М.

за участю представника позивача ОСОБА_12

відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради (вул. Кохановського, 7, м. Чернівці), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаною позовною заявою.

Свої вимоги мотивувала тим, що первинна інвентаризація житлового будинку АДРЕСА_2 з належними до нього надвірними будівлями та спорудами проводилась 22 лютого 1966 року.

На момент інвентаризації за вказаною адресою було зафіксовано житловий будинок з підвалом загальною площею 58 кв.м., житловою 30,40 кв.м. забудовником , якого був ОСОБА_5 .

У 1977 році за вказаною адресою проведено реєстрацію поточних змін. Загальна площа будинку складала 78,80 кв.м., житлова (3 житлові кімнати) - 43,80 кв.м.

З 04 квітня 1978 року власником вказаного нерухомого майна стає ОСОБА_1 (син ОСОБА_5 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

17 липня 1978 року ОСОБА_1 відчужує 39/100 частин вказаного нерухомого майна, на підставі договору купівлі-продажу. Власником 39/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_2 стає ОСОБА_6 .

Додає, що згідно правовстановлюючих документів , затверджено акт державної технічної комісії щодо прийняття в експлуатацію житлових будинків з належними до них надвірними спорудами , будинковолодіння і окремої квартири між співвласниками та встановлено , що ОСОБА_6 користується 58/100 частин згаданого житлового будинку, а ОСОБА_1 користується 42/100 частин цього ж будинку.

Співвласникам будинковолодіння було запропоновано замінити існуючі правовстановлюючі документи на свідоцтво про право власності на житловий будинок у наступних дольових співвідношеннях : ОСОБА_1 належить 42/100 ідеальних часток, а ОСОБА_6 - 58/100.

Додає, що 06 вересня 2005 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, форма власності приватна спільна часткова 58/100 частин , яке зареєстровано у ЧКОБТІ

На підставі витягу № 8315250 від 12.09.2005 р. ОСОБА_6 звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З. з метою відчуження 58/100 ідеальних часток буднику. Заявою від 23 вересня 2005 року, ОСОБА_1 від здійснення переважного права купівлі, як співвласник будинковолодіння передбаченого ст. 362 ЦК України -відмовився..

Відповідно до Витягу з державного реєстру правочинів від 26.09.2005 р. № 1523723, 26 вересня 2005 року згідно договору купівлі-продажу ВСМ № 651561 ОСОБА_6 , відчужує ОСОБА_4 58/100 ідеальних часток житлового будинку по АДРЕСА_2 договір посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8520226 від 03.10.2005 року ОСОБА_4 набула у власність 58/100 часток житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами по АДРЕСА_2 , форма власності приватна спільна часткова.

У 2018 році ОСОБА_4 випадково стає відомо, що співвласник будинковолодіння за адресою : АДРЕСА_2 ОСОБА_1 маніпулюючи, на її думку, документом про належність окремого будинку, що складає 61/100 часток за адресою АДРЕСА_2 , просив провести поділ земельної ділянки, яка належить йому на праві спільної сумісної власності.

Знаючи, що за нею зареєстровано 58/100 часток будинковолодіння по АДРЕСА_2 , особисто звернулась до Державного реєстратора Карвацької Г.Ф. з проханням внести зміни до ДРРПНМ щодо частки в будинковолодінні іншого співвласника - ОСОБА_1 та пред`явила їй документи, які підтверджують факт реєстрації за ОСОБА_1 частки будинковолодіння в розмірі 61/100, а саме:

-договір купівлі-продажу В CM № 651561 58/100 ідеальних часток житлового будинку по АДРЕСА_2 від 26.09.2005 року з належними до нього надвірними спорудами, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4

-нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 про те, що йому відомо про продаж 58/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_2 належних ОСОБА_6 і він від здійснення переважного права купівлі 58/100 часток будинку - відмовляється.

-договір купівлі-продажу №1-553 39/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_2 від 17.07.1978 року з відповідною частиною надвірних будівель, посвідчений державним нотаріусом, між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ( де ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_1 39/100 частко спірного будинковолодіння).

-рішення ЧМР від 23.08.2005 року № 654/14 про зміну часток у праві спільної часткової власності будинковолодіння : ОСОБА_1 - 42/100, ОСОБА_6 - 58/100 часток.

-рішення апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011 року по справі № 22ц-690/2011 про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування акту технічної комісії про прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку від 10.08.2005 року, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності видане на ім`я ОСОБА_6 , визнання частково недійсним договору купівлі продажу від 26.09.2005 року ОСОБА_4 58/100 часток житлового будинку.

Державний реєстратор ОСОБА_3 пояснила, що реєстрація права власності ОСОБА_1 здійснена нею на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.04.1978 року

Згодом звернулась до ЦНАП із заявою про перенесення до нового реєстру відомостей про своє придбане та зареєстроване у 2005 році майно. Проте отримала відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень - рішення № 41446387, на свою частку спільного будинковолодіння в зв`язку з тим, що Державним реєстратором Карвацькою Г.Ф. вже зареєстровано за цією адресою 61/100 часток будинку за ОСОБА_1 , тому реєстрація частки у розмірі 58/100 за ОСОБА_4 є технічно неможливою, оскільки сума всіх часток за діючими правами власності для об`єкту нерухомого майна більше одиниці

На думку позивачки , державний реєстратор Карвацька Г.Ф. повинна була прийняти рішення про відмову в державній реєстрації права власності на 61/100 часток будинковолодіння по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що за цією адресою вже було зареєстровано право власності на 58/100 часток, тому реєстрація частки у розмірі 61/100 була технічно неможливою.

Враховуючи наведене вище, просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36229096 від 20.07.2017 p., яким зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, на об`єкт нерухомості - 61/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок літера А житловою площею 43,80 кв.м, сарай літ.Б, сарай літ В, вбиральня літ.Г, огорожа №1-3), яке розташоване за адресою: по АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов. Додатково пояснили , що відповідач - державний реєстратор Карвацька Г.Ф. порушила Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме тайно та їх обтяжень» та Конституцію України, щодо реєстрації та захисту майнових прав громадян, зареєструвавши за ОСОБА_1 61/100 часток будинковолодіння по АДРЕСА_2 , в той час, як йому належить 42/100 часток будинковолодіння, що відповідає його майну, яким він користується і підтверджено рішенням ЧМР № 654/14 від 2005 p., яке є чинним на сьогоднішній день. Ніяких інших чинних документів про зміну часткового співвідношення між співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_2 немає.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на доводи , викладені у відзиві на позов , згідно якого позивачка не погоджується з фактом реєстрації за ОСОБА_1 61/100 часток будинку та просить скасувати рішення про державну реєстрацію, оскільки на її думку ОСОБА_1 належить 42/100 частики, а їй - 58/100 часток. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу ВСМ №651561 та рішення Чернівецької міської ради №654/14, саме їй належать 58/100 часток будинку, а реєстрацію права власності за ОСОБА_1 в розмірі 61/100 часток було здійснено на підставі завідомо неправдивих документів. Однак позивачка не зазначає, які це саме документи та які неправдиві відомості в них містяться.

На даний час Чернівецьким відділом поліції ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000390 за ч. 1 ст. 358 КК України по факту, що 23.08.2005 року невстановлена особа внесла неправдиві відомості та підписала без погодження з ОСОБА_1 технічну документацію, щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 .

Стверджує, що саме в рамках вказаного кримінального провадження буде надано правову оцінку відповідним документам в тому числі тим, на які посилається позивачка та які нібито підтверджують її право на 58/100 часток будинку, а тому твердження в позовній заяві про те, що державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на 61/100 часток будинку проведена на підставі завідомо неправдивих документів, на їхню думку , є необґрунтованим.

Згідно листа Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 27.05.2005 №1376 ОСОБА_6 належить 39/100 часток будинку, а ОСОБА_1 - 61/100 часток. В наслідок добудови, зробленої ОСОБА_6 , змінилось дольове співвідношення між власниками, а тому запропоновано змінити дольове співвідношення - ОСОБА_6 58/100, а Цуркану 42/100 часток, проте, на його думку ,вказане взагалі не відповідає вимогам чинного законодавства (ч. 4 ст. 357 ЦК України, згідно якої- співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності).

На підставі вказаного , просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позову . Вказала , що 17.07.2017 року до неї звернувся ОСОБА_1 з заявою про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 .

До заяви були додані наступні документи: заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), паспорт громадянина України, картка платника податків, Свідоцтво про право на спадщину по закону від 04.04.1978р. видано державним нотаріусом першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прусс Е.Я., технічний паспорт від 04.04.1978р. виданий Чернівецьким обласним бюро технічної інвентаризації.

Керуючись частиною другою статті 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868 та п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011р. нею було дотримано алгоритм реєстраційних дій, відповідно до якого, під час розгляду заяви, здійснила пошуки у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно, право власності, інші речові права, іпотеку та обтяження прав на нерухоме майно та суб`єктів цих прав, прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №36229096 від 20.07.2017 року та внесла відповідні записи до Державного реєстру прав, а саме: відкрила розділ на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 та внесла запис про право власності відповідно до поданих документів.

Враховуючи вищенаведене, стверджує , що її дії було вчинено відповідно до діючого на момент проведення реєстрації прав законодавства та вважає, що позовна заява ОСОБА_4 є безпідставною. Державна реєстрація прав була проведена на підставі поданих заявником документів, копії яких містяться в матеріалах реєстраційної справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши думку сторін по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають , виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України - передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною ч 1 ст. 3 цього ж Кодексу - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України).

Судом встановлено, що з матеріалів інвентарної справи №13457 на будинковолодіння по АДРЕСА_2 , а також наявних в матеріалах цивільної справи письмових доказів, нерухоме майно за даною адресою загальною площею 78,80 кв.м. в тому числі житловою площею 43,80 кв.м. належало на праві власності ОСОБА_5 , а з 04.04.1978 року - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.1978 року ОСОБА_6 набула у власність 39/100 ідеальних часток спірного будинковолодіння, придбавши наведену частку будинку у ОСОБА_1 .

В липні 1979 року громадянка ОСОБА_6 отримала дозвіл про поліпшення житлових умов, що підтверджується рішенням Першотравневої районної ради народних депутатів Чернівецької області .Також відповідно до додатку №1 до рішення райвиконкому №358/17 від 02.10.1981 року ОСОБА_6 отримала дозвіл на добудову кухні -7,5 кв. м., коридора - 3,8 кв. м., ванної кімнати 3,2 з подальшим облаштуванням.

ОСОБА_1 не заперечував проти проведення такої добудови , що підтверджується відповідно розпискою,яка міститься у матеріалах справи (а.с.13-14).

ЧКОБТІ своїм листом від 25.07.2005 року № 1376 повідомило Департамент Містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про те , що в будинку який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 власником ОСОБА_6 проведено добудову до житлового будинку згідно рішення Першотравневого районного виконавчого комітету № 221/15 від 20 липня 1979 року. Власниками даного будинку є:

- ОСОБА_6 - 39/100 ідеальних часток на підставі Договору купівлі-продажу від 17 липня 1978 року посвідченого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-553, який зареєстровано в ЧКОБТІ в книзі 34 стор. 152 реєстровий № 4575 ;

- ОСОБА_1 - 61/100 ідеальних часток на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 4 квітня 1978 року Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1 -244, яке зареєстровано в ЧКОБТІ в книзі 34 стор. 152 реєстровий № 4575.

Внаслідок добудови змінилось дольове співвідношення між власниками будинку.

Згідно цього ж листа ЧКОБТІ пропонує замінити існуючі правовстановлюючі документи на Свідоцтво про право власності на житловий будинок в таких дольових співвідношеннях:

- ОСОБА_6 належать в житловому будинку літ "А" кухня 2-1 пл. 8,2 кв.м., кімната 2-2 пл. 17,8 кв.м., санвузол 2-3 пл. 4,4 кв.м.. коридор 2-4 пл. 7,6 кв.м., кімната 2-5 пл. 22,0 кв.м., підвал І пл. 7,4 кв.м. загальною площею 67,4 кв.м. в тому числі житловою 39,8 кв.м., 1/2 огорожі №1-3, 1/2 замощення з відмосткою , що згідно розрахунків становить 58/100 ідеальних часток.

- ОСОБА_1 належить в житловому будинку літ "А" коридор 1-1 пл. 4,2 кв.м., ванна 1-2 пл. 3,2 кв.м., кухня 1-3 пл. 12,6 кв.м., кімната 1-4 пл. 13,1 кв.м.,кімната 1-5 пл. 13,3 кв.м. загальною площею 46,4 кв.м. в тому числі житловою 26,4 кв.м., сарай літ "Б", сарай літ "В", вбиральня літ "Г", 1/2 огорожі №1-3, 1/2 замощення з відмосткою ,що згідно розрахунків становить 42/100 ідеальних часток.

Загальна площа по всьому будинку становить 113,8 кв.м. в тому числі житлова 66,2 кв.м. ( а.с. 24).

Згідно витягу з рішення від 23.08.2005р. № 654/14 « Про затвердження актів державних технічних комісій щодо прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, будинковолодіння, окремих квартир та присвоєння поштової адреси» затверджено акти державних технічних комісій щодо прийняття в експлуатацію житлових будинків з належними до них надвірними спорудами, будинковолодіння і окремої квартири (додаються) та згідно з висновками Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації про часткове співвідношення між співвласниками та вирішено видати свідоцтва про право власності громадянам: ОСОБА_6 , яка користується 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 з належними до нього надвірними спорудами ; ОСОБА_1 , який користується 42/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 з належними до нього надвірними спорудами. ( а.с. 25) .

Матеріли справи не містять доказів того , що ОСОБА_1 було відомо про існування такого рішення та роз`яснено право на його оскарження.

Відповідно до інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку

часток об`єктів нерухомого майна - об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна.

Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

При підготовці документів про поділ нерухомого майна суб`єкти господарювання проводять такі дії:

- уточнюється кількість основних будинків і допоміжних будівель, що входять до складу об`єкта нерухомого майна, виявляються і вносяться до матеріалів технічної інвентаризації поточні зміни в будинках, будівлях, спорудах;

-за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально.

Після цього готується Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1), який містить такі дані:

а) кому належить об`єкт нерухомого майна;

б) на підставі яких правовстановлювальних документів;

в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна;

г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями

та спорудами між співвласниками;

ґ) який документ підтверджує право власності (користування)

земельною ділянкою;

д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси;

е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що

закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства .

Розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів.

Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Матеріли справи не містять вказівки про те , що ОСОБА_1 надав згоду на проведений ЧКОБТІ перерахунку часток будинковолодіння . Такий спір у судовому порядку не вирішувався.

Згідно договору купівлі продажу від 26.09.2005 року , ОСОБА_6 продала ОСОБА_4 58/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами , що знаходиться в АДРЕСА_2 ( а.с. 31) та відповідне право приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 було зареєстровано ( а.с. 32).

Відповідно до довідки ЧКОБТІ від 28.01.2019 року №202, за період з 2005 року по теперішній час звернень співвласників будинку щодо перерахунку часток не надходило .

31.05.2018 року позивач звернулась з заявою про проведення державної реєстрації права власності на вказану частку. Разом з тим рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Шевчук Н.С. №41446387 від 05.06.2018 року булдо відмовлено у державній реєстрації права власності на 58/100 ідеальних часток будинколодіння, оскільки за згаданою адресою вже існує зареєстроване право власності на 61/100 частку будинковолодіння, а тому реєстрація права власності на 58/100 часток є технічно неможливою, оскільки сума всіх часток є більше одиниці .

Судом встановлено, що на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 №36229096 від 20.07.2017 року внесено відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на 61/100 ідеальну частку вказаного вище будинковолодіння . Така реєстрація відбулась на підставі поданих ОСОБА_1 документів про право власності на 61/100 часток будинковолодіння за адресою : АДРЕСА_2 , які на час реєстрації були чинними.

Вимогами ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зобов`язують державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитувати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Частиною першою ст. 11 вказаного Закону передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Матеріали справи не містять доказів того , що право власності ОСОБА_1 на 61/100 часток у спірному будинковолодінні будо скасовано чи видано йому нове свідоцтво про право власності на змінену частку в 42/100 .

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

ОСОБА_11 , звернувшись до суду із даним позовом не зазначила, які конкретно вимоги стосуються ОСОБА_1 , також не наведено обґрунтувань, які саме дії вчинив ОСОБА_1 , які б свідчили про протиправність рішення державного реєстратора №36229096.

Велика Палата Верхового суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц дійшла висновку, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Тобто , враховуючи всі обставини справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги до ОСОБА_1 слід залишити без задоволення , оскільки він не є належним відповідачем у даному спорі.

Щодо решти позовних вимог , суд приходить до наступного висновку :

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"- державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки , жодного доказу про припинення права власності ОСОБА_1 на 61/100 частки спірного будинковолодіння наявних на момент проведення ОСОБА_3 реєстрації прав власності не було , суд не вбачає підстав для скасування проведеної нею 20.07.2017 року реєстрації.

Також суд зазначає , що житлова площа, якою користується ОСОБА_1 , не змінилась , ні в більшу, ні в меншу сторону.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи , що суд приходить до висновку , про відмову у задоволенні позовних вимог позивачів , відповідно судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд, окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити , керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ст. ст .3,4,133-134,258,264-265, ,352,354, ЦПК України , суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський