Справа № 541/2902/19
Провадження №2/541/363/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 вересня 2020 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарях - Олешко Н.А., Непокупній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

26.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 1998 року. Шлюб було розірвано в 2014 році. В подальшому вони з відповідачкою знову зареєстрували шлюб в 2015 році. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного, різності характерів, уподобань. Шлюб мав формальний характер. В кожного з них самостійне життя. В наданий судом строк до примирення вони не прийшли. Наразі в нього є інша жінка з якою він бажає оформити свої стосунки. Після подачі ним позову про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою виникли майнові суперечки, що також погіршило їх відносини. Наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але направила на адресу суду відзив на позов, з якого вбачається, що позов нею не визнається. Зазначає, що прожила з позивачем протягом тривалого часу. Шлюб вже розривався, після чого за пропозицією позивача шлюбні відносини були поновлені. Бажання позивача розірвати шлюб з її точки зору пов`язано з впливом на нього іншої особи жіночої статі, яка хоче зруйнувати їх сім`ю. Вважає, що відсутні підстави для розірвання шлюбу, а тому в задоволені позову просить відмовити.

Представник відповідачки адвокат Сидоренко Ю.В. просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Зазначив, що відповідачка вважає, що у позивача тимчасове захоплення іншою жінкою, що мало місце неодноразово і раніше. Підстав для розірвання шлюбу немає. В наданий судом строк відповідачка була позбавлена можливості спілкуватися з позивачем, оскільки перешкодою цьому була інша жінка. Відповідачка вважає, що зможе налагодити відносини з позивачем.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.12). Спільних дітей не мають.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

В наданий судом з ініціативи відповідачки строк , сторони до примирення не прийшли.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на ту обставину, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, в наданий судом строк сторони до примирення не прийшли, позивач має іншу жінку з якою бажає оформити свої відносини, суд приходить до переконання, що шлюб за таких обставин, не може бути збереженим та підлягає до розірвання.

Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 265, 268 ЦПК України ст.ст. 104; 105; 112 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований у Дібрівській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис №02 від 05 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 - розірвати.

Шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду.

Прізвище відповідачки ОСОБА_2 після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « ОСОБА_2 ».

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко