Провадження № 2/127/4650/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності.

Позов мотивований тим, що 24.09.2019 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №2577.

На даний час декілька місяців вже сторони не проживають разом.

З часу припинення спільного проживання відповідач припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дружини, не зважаючи навіть на її вагітність.

Оскільки позивач вагітна, це потребує значних матеріальних витрат на забезпечення належних умов для її здоров`я та народження здорової дитини.

В зв`язку з тим, що відповідач добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дружини на період вагітності, позивач змушена звернутись до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 5000 грн. починаючи стягнення з 01.03.2020 р.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, направили відзив на позов, в якому відповідач визнав позовні вимоги частково, погодившись сплачувати на утримання дружини під час вагітності аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

24.09.2019 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис 2577.

На даний час декілька місяців вже сторони не проживають разом.

З часу припинення спільного проживання відповідач припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дружини, не зважаючи навіть на її вагітність.

Оскільки позивач вагітна, це потребує значних матеріальних затрат на забезпечення належних умов для її здоров`я та народження здорової дитини.

В зв`язку з тим, що відповідач добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дружини на період вагітності, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.

В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 5000 грн. Також суду пояснила, що після відкриття провадження в справі відповідач став здійснювати грошові перекази від 3000 до 5000 грн. на місяць і просила стягувати аліменти не з моменту пред`явлення позову до суду, а з 01.03.2020 р. У направленому до суду відзиві відповідач визнав позовні вимоги частково, погодившись сплачувати на утримання дружини під час вагітності аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. Як зазначив відповідач він має нестабільний та мінливий дохід, зареєстрований як фізична особа-підприємець, тому не має змогу платити чималу суму аліментів ОСОБА_2 розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання дружини під час вагітності, не має наміру від нього ухилятися, тому згоден платити аліменти у розмірі 2000 грн., оскільки більша сума є для нього непосильною.

Згідно з ч. 1 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Частина 1 ст. 75 СК України зазначає, що чоловік та дружина повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 70 СК України утримання одному з подружжя надається другим з подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Право на утримання у зв`язку з вагітністю має жінка, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі. Це право триває протягом всього періоду вагітності і виникає з того часу, як тільки вагітність в родині була виявлена.

Чоловік зобов`язаний надавати утримання, як вказує закон, за однієї важливої умови якщо має на те фінансову можливість, тобто відповідний матеріальний стан.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

В позовній заяві позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 10000 грн. щомісячно, проте при судовому розгляді справи вона зменшила позовні вимоги до 5000 грн.

У поданому відзиві відповідач позовні вимоги визнав частково, погодившись сплачувати аліменти на утримання дружини під час вагітності у розмірі 2000 грн.

Проаналізувавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на утримання ОСОБА_1 , на її користь в розмірі 4000 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 01.03.2020 р.

Про спроможність відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі суд дійшов, виходячи з платіжних документів про перерахування коштів позивачу, а саме за період з 06.05.2019 р. по 01.02.2020 р. ним сплачено 63010 грн.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 70, 75, 84, 184 СК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в розмірі 4000 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 01.03.2020 р.

В задоволені решти позову відмовити.

Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.02.2020 р.

Суддя