Справа № 752/9187/16-ц
Провадження № 6/752/635/20
У Х В А Л А

іменем України

03 вересня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про припинення дій, які порушують право власності, вселення, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Мороза В.П. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про відстрочення виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про припинення дій, які порушують право власності, вселення.

В обґрунтування своєї заяви посилалась на те, що у провадженні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 752/9187/16-ц, виданий Голосіївським районним судом м. Києва 12.02.2020 року, про вселення ОСОБА_2 у будинок під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 , а також виконавчий лист № 752/9187/16-ц, виданий Голосіївським районним судом м. Києва 12.02.2020 року, про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не вчиняти дії, що порушують право ОСОБА_2 на користування належними йому 2/5 частинами домоволодіння під літерою «А», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказала, що 02.07.2020 року старшим державним виконавцем Половцем А.М. винесено вимогу № 69837, згідно якої останній вимагає від неї: в строк до 16.00 год. 13.06.2020 року надати інформацію щодо виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва по виконавчому документу № 752/9187/16-ц від 12.02.2020 року про вселення ОСОБА_2 у будинок під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 , а у разі ненадання такої інформації у визначений строк 14.07.2020 року о 10.00 год. відбудеться примусове виконання вищевказаного рішення Голосіївського районного суду м. Києва.

Зазначила, що 10.07.2020 року адвокатом Морозом В.П. було надіслано до виконавчої служби заяву про відкладення виконавчих дій, мотивовану запровадженням на території України карантину, й посиланням на те, що ОСОБА_1 , 1950 року народження, є літньою особою, знаходиться у групі ризику, й, крім того, у будинку проживають малолітні діти, а тому після вселення при виявлені у ОСОБА_2 захворювання короновірусної інфекції, діти можуть залишитись без належного догляду та виховання, що значно вплине на їх права та інтереси. Однак, остання, не була розглянута державним виконавцем Половцем А.М., виконавчі дії відкладено не було, а здійснено спробу їх проведення у заплановану дату.

Тому, змушена звернутись до суду з даною заявою про відстрочення виконання судового рішення до дня ухвалення Кабінетом Міністрів України рішення про закінчення карантину, запровадженого з метою запобігання розповсюдженню короновірусної інфекції COVID-19, але не пізніше ніж до спливу одного року з дня ухвалення рішення у даній справі.

В судовому засіданні 03.09.2020 року представник заявника - адвокат Мороз В.П. заяву підтримав та просив її задовольнити, в повному обсязі, виходячи з обставин, викладених у заяві.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року задоволено позо ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про припинення дій, які порушують права власності, вселення. Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не вчиняти дії, що порушують право ОСОБА_2 на користування належними йому 2/5 частинами домоволодіння під літерою «А», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вселено ОСОБА_2 у будинок під літерою «А», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вирішено питання судових витрат у справі (т. 1 а.с. 113-115).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.08.2017 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року залишено без змін (т. 1 а.с. 174-177).

Постановою Верховного Суду України у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Мороза В.П. залишено без задоволення, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22.08.2017 року залишено без змін (т. 1 а.с. 215-219).

05.05.2020 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Половцем А.М. на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61972522 про вселення ОСОБА_2 у будинок під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 24).

02.02.2020 року старшим державним виконавцем Половцем А.М. винесено вимогу № 69837, згідно якої останній вимагає від неї: в строк до 16.00 год. 13.06.2020 року надати інформацію щодо виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва по виконавчому документу № 752/9187/16-ц від 12.02.2020 року про вселення ОСОБА_2 у будинок під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 , а у разі ненадання такої інформації у визначений строк 14.07.2020 року о 10.00 год. відбудеться примусове виконання вищевказаного рішення Голосіївського районного суду м. Києва (т. 2 а.с. 25-26).

10.07.2020 року адвокатом Морозом В.П. було надіслано до виконавчої служби заяву про відкладення виконавчих дій, мотивовану запровадженням на території України карантину, й посиланням на те, що ОСОБА_1 , 1950 року народження, є літньою особою, знаходиться у групі ризику, й, крім того, у будинку проживають малолітні діти (т. 2 а.с. 27-31).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 33 України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим закон відносить хворобу сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суду, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання», суду потрібно мати на увазі, що відповідно до норм цивільного та господарського процесуальних кодексів України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до ст. 435 ЦК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Виконання судового рішення у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Таким чином, відстрочка рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши зібрані по справі докази суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року, оскільки останнє стосується права користування стягувача його власністю.

Крім того, звертаючись до суду, заявник вказала як на підставу для звернення до суду із даною заявою обставину того, що державним виконавцем не було розглянуто, як того вимагає закон, її заяву про відкладення виконавчих дій. Разом з тим, матеріали заяви не містять доказів оскарження дій державного виконавця та визнання їх неправомірними, так само як і підтвердження того, що її заява не була розглянута.

До того ж, на думку суду, заявник не була позбавлена можливості виконати судове рішення у добровільному порядку, враховуючи дату набрання останнім законної сили.

Також, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення відповідно до положень ст. 435 ЦПК України не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Рішення, яке просить відстрочити заявник, ухвалено Голосіївським районним судом м. Києва 16.05.2017 року. Отже, строк, на який суд може відстрочити судове рішення, закінчився.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 13 ЦК України, ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258, 259, 260, 261, 353, 354, 355, 435 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про припинення дій, які порушують право власності, вселення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко