РІШЕННЯ

Іменем України

21.02.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, про визнання шлюбу недійсним.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 12 січня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано Шевченківським районним у м. Львові відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області.

Однак, такий шлюб було укладено Позивачем та Відповідачем без наміру створення сім`ї та набуття взаємних прав та обов`язків подружжя. ОСОБА_1 уклав даний шлюб, оскільки домовлявся з відповідачкою, що вона здійснюватиме за ним догляд, а відповідачка ініціювала укладення шлюбу, пояснивши, що це необхідно. Позивач взагалі не мав наміру створення сім`ї, а ОСОБА_2 наполягала на укладенні шлюбу, оскільки мала намір отримати частку квартири позивача. Дітей у шлюбі сторони не мали, спільного майна не придбано, сторони після реєстрації шлюбу подружні стосунки не підтримували, спільного господарства не вели і навіть не проживали разом жодного дня.

На підставі вищевикладеного просить шлюб задоволити.

17 квітня 2019 року відповідач подала відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що з позивачем вона знайома приблизно з 1982-1984 року. ОСОБА_1 спочатку був хлопцем, а потім і чоловіком покійної подруги - ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ).Протягом довгих років сторони перебували в тісних дружнії стосунках. .Позивач являється хресним батьком сина відповідачки.

Наявність тісних та майже родинних стосунків підтверджується тим, що відповідачка піклувалася про свою колишню подругу та позивача, так як вони потребували стороннього догляду.

Вже після смерті доньки, позивач почав пропонувати відповідачці зареєструвати з ним шлюб, та проживати разом. Оскільки відповідачка дуже давно знала позивача, будучи одинокою жінкою, категоричних заперечень з цього приводу позивачу не виголошувала.

В підтвердження своїх намірів створити з відповідачкою сім`ю, після реєстрації шлюбу, позивач за власною ініціативою склав на відповідачку та її сина заповіт. Крім того, позивач не переставав вживати спиртні напої, що було причиною проживання сторін окремо.

На момент реєстрації шлюбу, позивач стверджував що має намір створити сім`ю і відповідачка не заперечувала цього.

З огляду на вищенаведене, позов щодо визнання шлюбу недійсним з підстав його фіктивності відповідачка не визнає.

20 травня 2019 року на адресу суду поступила відповідь на відзив, яка мотивована тим, що ОСОБА_2 була хорошою знайомою сім`ї ОСОБА_1 та в продовж тривалого часу доглядала за її членами, оскільки останні в силу життєвих обставин постійно хворіли та потребували сторонньої допомоги.

Однак ініціатива укладення шлюбу виходила від ОСОБА_2 , а не від ОСОБА_1 та шлюб був укладений без наміру створення сім`ї.

Клопоти щодо лікування ОСОБА_1 та фактично поставлення його на ноги, здійснювало подружжя ОСОБА_4 . Лише після лікування ОСОБА_1 зрозумів, що відповідачка переписала Ѕ частини квартири.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити.

В судовому засіданні відповідачка та її представник просили відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та надані до суду докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12 січня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано Шевченківським районним у м. Львові відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статей 3, 36, 55 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків; дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст.40 СК). Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним.

За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім`ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов`язки подружжя. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім`ї.

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність (постанова Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2010 року у справі за № 6-7505/св09).

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У сімейному кодексі України чітко вказані обставини, на підставі яких суд вправі визнавати шлюб недійсним.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, та кожен окремо, суд вважає, що наведені твердження позивача не є достатніми та переконливими для задоволення позовних вимог, так як такі нічим не підтверджуються.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95,259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Позивач: ОСОБА_1 : що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , що проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 26.02.2020 р.

Суддя Ванівський Ю. М.