Справа № 203/3148/20
Провадження № 2-з/0203/95/2020
УХВАЛА

16 вересня 2020 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання недійсними договорів дарування, припинення права власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд:

- визнати недійсними: договір дарування частини нежитлового приміщення від 26 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., зареєстрований в реєстрі за № 761; договір дарування частини нежитлового приміщення від 26 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., зареєстрований в реєстрі за № 762; договір дарування нерухомого майна від 27 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., зареєстрований в реєстрі за № 764;

- припинити право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, реєстраційний номер 01, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та зобов`язати повернути його ОСОБА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , та яке в цілому складається з: частини літ.В-1 приміщення І поз.1-25, загальною площею 560,6 кв.м; в9 - естакада; в10, в14, в 15 - ганки; в11, в12, в13 - прямки; літ.Г-1 - будівля складу загальною площею 2855,10 кв.м; г, г2, г11, г14, г16 - ганки; г1, г3, г4, г6, г7, г10, г15 - шахти; г5 - рампа; г8, г12, г13 - прямки. Примітка: в зв`язку з установкою перегородки вважати літ.В-1 приміщення І загальною площею 560,6 кв.м; у зв`язку з уточненням лінійних розмірів вважати літ.Г-1 загальною площею 2855,10 кв.м;

- припинити право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, реєстраційний номер 01, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 і зобов`язати повернути його ОСОБА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на будівлі магазину, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та які в цілому складаються з: будівлі магазину, загальною площею 567,10 кв.м, що являють собою: під літ.А-1 загальною площею 328,90 кв.м, що складаються з: А-1-будівля магазину, площею 50,70 кв.м; А1-1-будівля магазину, площею 39,60 кв.м; А2-2-будівля магазину, площею 213,5 кв.м; а-1-будівля магазинну, площею 8,4 кв.м; а-ганок, площею 2,6 кв.м; а1-ганок, площею 14,10 кв.м; під літ.І-2, загальною площею 240 кв.м, що складаються з: І-2-будівля магазину, площею 238,2 кв.м; і-ганок, площею 1,8 кв.м.

Разом з позовом позивач подав суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 07 вересня 2020 року була повернута заявнику, оскільки не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України.

15 вересня 2020 року позивач повторно подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- заборонити державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна нежитлового приміщення, реєстраційний номер 01, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та будівлі магазину, реєстраційний номер НОМЕР_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- заборонити ОСОБА_2 та іншим особам розпоряджатись у будь-який спосіб нерухомим майном нежитловим приміщенням реєстраційний номер 01, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , та будівлею магазину, реєстраційний номер НОМЕР_3 , розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , у т. ч. заборонити укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями; укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, найму, іпотеки, передавати майно в користування, управління, оренду, лізинг, шляхом укладання договорів або договорів про внесення змін до діючих договорів.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що в результаті укладення не уповноваженою особою - ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 договору дарування частини нежитлового приміщення від 26 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. за реєстровим №761, договору дарування частини нежитлового приміщення від 26 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. за реєстровим №762, договору дарування нерухомого майна від 27 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. за реєстровим №764, ОСОБА_2 отримав у приватну власність нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Вказаними договорами порушені його права, як єдиного спадкоємця ОСОБА_4 . ОСОБА_2 має можливість до прийняття судового рішення у даній справі здійснити відчуження вказаного нерухомого майна чи у інший спосіб розпорядитися ним. За таких обставин вжиття заходів до забезпечення позову - це реальна гарантія захисту законних прав позивача, виходячи із розумності, обґрунтованості та адекватності вимог і збалансованості інтересів сторін у справі. У разі, якщо до закінчення розгляду спору у цій справі нерухоме майно буде реалізовано, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Таким чином, на даний час єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши доводи заявника, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно з ст. 9 Конституції України, є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

З огляду на викладене, враховуючи, що між сторонами виник спір щодо недійсності договорів дарування нерухомого майна та права власності на це майно, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян. Фактично, з можливим відчуженням спірного майна, позивач повністю позбавляється можливості відновити свої права на нерухоме майно в обраний ним спосіб захисту.

Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких і звернувся до суду.

Таким чином, з огляду на викладене вище, з урахуванням обсягу позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та їх співмірність, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню повністю.

Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 157, 258-261 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , 1966 року народження ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання недійсними договорів дарування, припинення права власності та визнання права власності задовольнити.

Заборонити державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна нежитлового приміщення, реєстраційний номер 01, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та будівлі магазину, реєстраційний номер НОМЕР_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонити ОСОБА_2 , 1966 року народження ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) та іншим особам розпоряджатись у будь-який спосіб нерухомим майном нежитловим приміщенням реєстраційний номер 01, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , та будівлею магазину, реєстраційний номер НОМЕР_3 , розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , у т. ч. заборонити укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями; укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, найму, іпотеки, передавати майно в користування, управління, оренду, лізинг, шляхом укладання договорів або договорів про внесення змін до діючих договорів.

Ухвалу для виконання направити сторонам, державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Суддя Ф.М. Ханієва