Справа № 536/1792/19
14 липня 2020 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі :
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
при секретарі - Коваль В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.1999 р., посвідченого державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контбри, Сапко О.Б. , реєстровий № 1664, вона стала власницею житлового будинку АДРЕСА_1 .
У грудні 2018 р. вона звернулась до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
29 жовтня 2019 р. рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області позовні вимоги задоволені повністю. Суд визнав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - будинку АДРЕСА_1 .
В той же час, у вказаному будинку залишились зареєстрованими неповнолітні діти вищезазначених осіб, а саме: ОСОБА_7 , 2012 р.н.; ОСОБА_8 , 2014 р.н.; ОСОБА_9 , 2009 р.н.; ОСОБА_10 , 2015 р.н. та ОСОБА_11 , 2014 р.н.
Факт не проживання вищевказаних неповнолітніх дітей у будинку з 01.01.2016 року по даний час ОСОБА_7 , 2012 р.н.; ОСОБА_8 , 2014 р.н.; ОСОБА_9 , 2009 р.н.; ОСОБА_10 , 2015 р.н. та ОСОБА_11 , 2014 р.н. разом з батьками у будинку АДРЕСА_1 засвідчується Актом № 114 про непроживання, складеним 18.12.2019 року Новознам' янською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області.
У зв`язку із тим, що вищезазначені особи фактично не проживають за вищевказаною адресою, але там зареєстровані, вона вимушена нести додаткові витрати на утримання свого будинку.
На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:
- визнати ОСОБА_7 , 2012 р.н., ОСОБА_8 , 2014 р.н., ОСОБА_9 , 2009 р.н.; ОСОБА_10 , 2015 р.н. та ОСОБА_11 , 2014 р.н. такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслала клопотання про розгляд справи без її участі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою місця реєстрації. Заяв про розгляд справи за їх присутності або про причини неявки від відповідачів не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.1999 р., посвідченого державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контбри, Сапко О.Б. , реєстровий № 1664, позивач стала власницею житлового будинку АДРЕСА_1 .
У грудні 2018 р. позивач звернулась до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
29 жовтня 2019 р. рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області позовні вимоги задоволені повністю. Суд визнав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - будинку АДРЕСА_1 .
В той же час, у вказаному будинку залишились зареєстрованими неповнолітні діти вищезазначених осіб, а саме: ОСОБА_7 , 2012 р.н.; ОСОБА_8 , 2014 р.н.; ОСОБА_9 , 2009 р.н.; ОСОБА_10 , 2015 р.н. та ОСОБА_11 , 2014 р.н.
Факт не проживання вищевказаних неповнолітніх дітей у будинку з 01.01.2016 року по даний час ОСОБА_7 , 2012 р.н.; ОСОБА_8 , 2014 р.н.; ОСОБА_9 , 2009 р.н.; ОСОБА_10 , 2015 р.н. та ОСОБА_11 , 2014 р.н. разом з батьками у будинку АДРЕСА_1 засвідчується Актом № 114 про непроживання, складеним 18.12.2019 року Новознам`янською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області.
У зв`язку із тим, що вищезазначені особи фактично не проживають за вищевказаною адресою, але там зареєстровані, позивач вимушена нести додаткові витрати на утримання свого будинку.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні
Згідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.
Керуючись Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 ст. 1 про захист власності - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 72 ЖК України встановлює, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі за місцем реєстрації фактично не проживають більше 1 року, обов`язків щодо утримання житла не виконують, наміру проживати у вищевказаному помешканні не виявили.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_7 , 2012 р.н., ОСОБА_8 , 2014 р.н., ОСОБА_9 , 2009 р.н.; ОСОБА_10 , 2015 р.н. та ОСОБА_11 , 2014 р.н. такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Колотієвський