№ провадження 2-з/646/16/2020
Справа № 646/5385/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.20 року м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Теслікова І.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м.Харкова з заявою про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту з забороною відчуження на автомобіль марки Volvo S90 1969, 2016 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_1 , на мотоцикл марки Honda CBR 600 599, 2013 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , на ноутбук марки Apple MacBook Pro 16, версія macOS 10.15.5, серійний номер CO2CM9LQMD6N, на будівельні матеріали в складі гаражного боксу № НОМЕР_4 у гаражному кооперативі «Поршень» (адреса м. Харків, вул. Бучми, 11), на грошові кошти, які були зараховані на рахунки ОСОБА_2 в період перебування у шлюбі та зобов`язати ОСОБА_2 передати спірний мотоцикл, ключі та документи на нього, ключі від спірного боксу № НОМЕР_4 та спірний ноутбук, зобов`язати ОСОБА_3 передати спірний автомобіль, ключі та документи на нього, здійснити опечатування майна, зазначеного у пунктах 7, 8 та передати його на зберігання (за адресою АДРЕСА_1 , гаражний кооператив Поршень, бокс № НОМЕР_4 ) особам (органам), які здійснюють примусове виконання рішень, і які здійснюватимуть виконання рішення про забезпечення позову та зберігання цього майна.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона має намір звернутись до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя та визнання договору купівлі- продажу недійсним, а необхідність вжиття заходів забезпечення позову полягає у наявності загрози позбавлення заявника такого права, оскільки відповідачем вже було здійснено відчуження частини спірного майна.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 має намір подати до Червонозаводського районного суду м.Харкова позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання договору купівлі- продажу недійсним.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подачі позову, суддя дійшов наступних висновків.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, видами забезпечення доказів є:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Мотиви поданої заяви зводяться до того, що відповідач може розпорядитися майном на свій розсуд та здійснити його відчуження на користь інших осіб і тому вважає за необхідне застосувати забезпечення позову, щоб в подальшому уникнути ускладнення при виконанні рішення суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Виходячи з характеру заявлених позовних вимог, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суддя вважає, що відсутні причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто об`єктивні обставини та (або) припущення щодо обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

У цивільному судочинстві відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Однак, об`єктивних обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду позивачем не наведено.

Так, суду не було надано доказів, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки відсутня обґрунтованість такого припущення.

Як вбачається з матеріалів заяви, автомобіль Volvo відчужений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відповідно до довідки від 12.08.2020 року № 31/20-851.

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2019 року, шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований 31.01.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №69 розірвано.

Виходячи з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду не вбачається.

Заявником взагалі не обґрунтовано, яким чином невжиття обраного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду про поділ спільного майна подружжя та визнання договору купівлі- продажу недійсним з урахуванням предмету майбутнього позову та того , що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

В той же час, що стосується вимог в частині зобов`язання ОСОБА_2 передати спірний мотоцикл, ключі та документи на нього, ключі від спірного боксу № НОМЕР_4 та спірний ноутбук, зобов`язання ОСОБА_3 передати спірний автомобіль, ключі та документи на нього, здійснити опечатування майна, зазначеного у пунктах 7, 8 та передати його на зберігання (за адресою АДРЕСА_1 , гаражний кооператив Поршень, бокс № НОМЕР_4 ) особам (органам), які здійснюють примусове виконання рішень, і які здійснюватимуть виконання рішення про забезпечення позову та зберігання цього майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Фактично ОСОБА_1 просить забезпечити позов вимогами, що за змістом забезпечення є тотожним позовним вимогам та наперед вирішує питання, які стосуються розгляду позовних вимог по суті, оскільки безпосередньо пов`язане з предметом позову, що відповідно до частини 10 статті 150 ЦПК України є недопустимим.

Крім того, слід звернути увагу, що будівельні матеріали в складі гаражного боксу № НОМЕР_4 у гаражному кооперативу «Поршень» знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 11, що територіально відноситься до Московського району м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову.

Так відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, встановлено виключну підсудність справ та передбачено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, частина позовних вимог, які позивач має намір подати до суду є позовними вимогами, що подаються за правилами виключної підсудності, а саме за місцем знаходження майна. Як зазначено в заяві про забезпечення позову, гаражний бокс № НОМЕР_4 у гаражному кооперативу «Поршень» знаходиться у Московському районі м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 11.

Більше того, в заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на грошові кошти, які були зараховані на рахунки ОСОБА_2 в період перебування у шлюбі, а саме з 31.01.2009 року по 20.12.2019 року, але в заяві не конкретизовано на яку суму грошових коштів потрібно накласти арешт та не зазначено в яких банківських установах вони перебувають.

Також, суду не надано документів про знаходження відповідних грошових коштів у відповідних установах відкритих на ім`я ОСОБА_2 .

Крім того, що стосується накладання арешту на ноутбук марки Apple MacBook Pro 16, версія macOS 10.15.5, серійний номер CO2CM9LQMD6N, то підстави для задоволення заяви про забезпечення відсутні у зв`язку з тим, що суду не надано належних доказів на підтвердження ціни вказаного позову. Разом з тим, роздруківка з сайту не є належним доказом підтвердження ціни вказаного ноутбуку.

До заяви про забезпечення позову не додано документів, які б підтверджували право власності на вказаний ноутбук та його оцінку.

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість зазначеної у заяві ціну майбутнього позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.151,152, ЦПК України , суд ,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя: І.І.Теслікова