РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 року Провадження № 2/425/464/20

Справа № 425/1688/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

за відсутністю учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області із зазначеним позовом, в обґрунтування якої вказала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак на час смерті якого вони були зареєстровані за різними адресами. Розмір пенсії яку отримував її чоловік значно перевищував розмір пенсії, яку отримувала позивач, внаслідок чого вона фактично перебувала на утриманні свого чоловіка, після смерті якого звернулась до Рубіжанського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника, однак їй було відмовлено, оскільки в неї з чоловіком на час його смерті були різні місця реєстрації.

У зв`язку із відмовою у призначення пенсії по втраті годувальника, позивач просила суд встановити факт її перебування на утриманні чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.06.2008 року по час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, представник заявника надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, а також відзив, якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки пенсія заявника є вищою за прожитковий мінімум, подружжя було зареєстровано за різними адресами, а надана заявником довідка, з якої вбачається, що заявник за свої кошти поховала чоловіка та вела з ним спільне господарство, видані установою, яка розташована на непідконтрольній українській владі території.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгяд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та з 05.05.2016 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , а з 16.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується паспортом громадянки України та довідками від 16.05.2016 року

№ 919054215, від 16.05.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 28, 30).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , та взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою:

АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України та довідкою від 16.05.2016 року № 919054216 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.27, 29).

Згідно свідоцтва про шлюб від 16.02.1974 року, виданого Зоринським ЗАГС Перевальського району Ворошиловградської області, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в шлюбі з 16.02.1974 року, про що складено відповідний запис № 16 (а.с.9).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є пенсіонерами, що підтверджується пенсійним посвідченням ОСОБА_1 № НОМЕР_2 серії НОМЕР_5, та посвідченням ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 (а.с.12,13).

Згідно свідоцтва про смерть від 21.11.2019 року серії НОМЕР_4 , виданого Алчевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний запис № 57 (а.с.8)

Рішенням № 8 від 13.01.2020 року Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 відмовлено у переході на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка згідно з п. 1 ст. 36 закону № 1058-VI e зв`язку з різними місцями реєстрації у заявника та померлого годувальника (а.с.10).

Відповідно довідки Перевальського БТІ від 23.10.1997 року та договору купівлі-продажу від 21.10.1997року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1190, вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16, 17).

Довідкою, виданою (мовою оригіналу): «Исполнительным комитетом Зоринского городского совета Перевальского района Луганской Народной Республики» підтверджено факт поховання ОСОБА_1 за власні кошти свого чоловіка ОСОБА_2 , та ведення з ним спільного господарства (а.с.11).

Згідно довідки від 06.07.2020 року, виданої Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, яка в період з січня 2020 року по липень 2020 року склала 17 196, 74 грн., остання виплата за липень 2020 року у розмірі 2 431,70 грн. (а.с.55)

Згідно довідок Управління Пенсійного фонду України управління в

м. Сєвєродонецьку Луганської області від 17.08.2020 року № 41994 та від 21.07.2020 року, ОСОБА_2 отримував пенсію за віком, яка в період з січня 2016 року по грудень 2016 року склала 41 726, 84 грн., остання виплата за січень 2017 року склала 3 841,00 грн. (а.с.69, 83).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 13.03.2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку зі встановлення спору про право (а.с.23).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Разом з тим, відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства; сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV).

Аналіз норм статей 4, 5,10, 26, 36 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатними, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Отже позивач, як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV та отримала пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", непрацездатними членами сім`ї вважаються:1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Так судом встановлено, що позивач є особою, яка отримує пенсію за віком, на момент смерті чоловіка проживала разом з ним однак фактично були зареєстровані за різними адресами, та знаходилася на його утриманні, оскільки пенсія останнього значно перевищувала пенсію позивача.

Щодо встановлення факту перебування позивача на утриманні свого чоловіка, суд зазначає наступне, що цей факт підтверджено довідкою Перевальського БТІ від 23.10.1997 року та договором купівлі-продажу від 21.10.1997року, зареєстрованого в реєстрі за

№ 1-1190, з яких вбачається вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири, розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 , в якій на цей час зареєстровано місце проживання позивача, а також довідкою, виданою (мовою оригіналу): «Исполнительным комитетом Зоринского городского совета Перевальского района Луганской Народной Республики», якою підтверджено факт поховання ОСОБА_1 за власні кошти свого чоловіка ОСОБА_2 , та ведення з ним спільного господарства.

Місто Зоринськ Луганської області, відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною українській владі.

На підставі зазначеного, враховуючи положення статей 3, 8, 9 Конституції України, Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», відповідних постанов Верховної Ради України та розпоряджень Кабінету Міністрів України, а також практику Міжнародного суду ООН щодо сформування так званих «намібійськіх винятків», ЄСПЛ, Верховного Суду, колегія суддів бере до уваги відомості, які містяться у вказаних довідках, в якості доказу по справі. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).

Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Оцінюючи надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилася на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому повністю задовольняє вимоги заявника, внаслідок того, що зазначений факт не пов`язаний з вирішенням спору про право і безпосередньо породжує юридичні наслідки, оскільки встановлення вказаного факту необхідно заявнику для підтвердження її права на отримання пенсії по втраті годувальника.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 273, 293-294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на утриманні свого чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено 14 вересня 2020 року.

Суддя Є.О. Романовський