КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2876/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Мостової Г.І., Кирилюк Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року у складі судді Скрипки О.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та 3% річних за невчасне відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (далі - ПрАТ «ПРОСТО-страхування») про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та 3% річних за невчасне відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.12.2015 року з вини водія ОСОБА_2 сталось ДТП, внаслідок якого було пошкоджено належний їй автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказано, що водій ОСОБА_2 визнав в добровільному порядку, що ДТП сталась з його вини, а тому вони скористались умовами п.33.2 ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та склали повідомлення без виклику працівників ДАІ.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «ПРОСТО-страхування» згідно полісу № АІ/8461462. 21.12.2015 року вона надала письмове повідомлення відповідачу про ДТП та всі документи згідно ст. 35 вищевказаного закону.

Також зазначено, що 29.12.2015 року нею було подано заяву про виплату страхового відшкодування, а також надано пошкоджений автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , для огляду, за наслідками якого працівником страхової компанії ОСОБА_3 було складено протокол огляду від 21.12.2015 року.

Крім того ОСОБА_1 , вважає, що при врегулюванні її справи відповідачем було порушено ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, позивач зазначає про те, що працівником страхової компанії було оглянуто її автомобіль та складено акт № 111528 огляду, але страховиком так і не було замовлено експертизу з метою здійснення розрахунку матеріального збитку, нанесеного їй, як власнику пошкодженого автомобіля.

24.12.2015 року працівниками страхової компанії було складено ремонтну калькуляцію № 111528, що є грубим порушенням вказаної норми, згідно якої вартість ремонту склала 49 88 грн. 70 коп. Також, не замовивши експертизу та розрахувавши страхове відшкодування без проведення експертизи, відповідач порушив п.34.2 ст.34, п.36.2 ст.36 вказаного ЗУ.

У листі від 04.03.2016 року № 04-1081/1 її було повідомлено про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 8 553 грн. 76 коп. без проведення експертизи, проти чого вона заперечувала, а тому самостійно звернулася до експерта ТОВ «Автомобільний центр «Голосіївський» Рябченко В.І., відповідно до висновку якого № 608 від 15.02.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 12 964 грн. 34 коп., який і підлягає до стягнення разом з витратами на експертизу у сумі 504 грн.

Посилаючись на викладені обставини позивач просить стягнути з відповідача на її користь 28 541 грн. 75 коп., яка складається з: матеріальна шкода - 4 410 грн. 58 коп., пеня - 14 585 грн. 77 коп., інфляційні втрати - 7 695 грн. 63 коп., 3 % річних - 1 345 грн. 77 коп., витрати на проведення експертизи - 504 грн., а також судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги, в розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її позов.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначено, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки.

Зазначає про безпідставне неврахування судом висновку експертного дослідження № 608 від 15.02.2016 рокупо визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складеного за її зверненням, в той час як встановлена страховою компанією сума страхового відшкодування не відповідає фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що ПрАТ «ПРОСТО-страхування» не порушувало права позивача та у встановленому законом строк провело виплату страхового відшкодування, а тому вважає позовні вимоги безпідставними та такими, які не підлягають задоволенню, просив відмовити в їх задоволенні та стягнути витрати на правничу допомогу.

Також вказано, що висновок експертного дослідження № 608 від 15.02.2016 року, належним доказом вважати неможна, оскільки до проведення дослідження позивачка, не повідомила оцінювачу історію використання транспортного засобу, а саме те, що останній 20 жовтня 2014 року, вже був учасником ДТП, що є підставою для нарахування зносу, але не було застосовано оцінювачем через відсутність даної інформації.

Крім того, позивачкою не надано документи, які підтверджують проведення ремонтних робіт, тому з суми матеріального збитку по заявленому нею дослідженню підлягає вирахування ПДВ.

Зазначено, що оскільки сума страхового відшкодування не була узгоджена з потерпілою особою, а у заяві на виплату страхового відшкодування від 29.12.2015 року. не було надано позивачем картковий рахунок чи розрахунковий рахунок банку, тому ПрАТ «ПРОСТО-страхування» прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, шляхом банківського переводу у встановлений законом строк до 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, проте позивач направив у суд свого представника, а третьою особою подано заяву, в якій він просив слухати справу у його відсутність. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Колегія суддів, вислухавши пояснення ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ПрАТ «ПРОСТО-страхування», які просили апеляційну скаргу відхилити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 18.12.2015 року о 18.30 год. по вул. Братиславській, 3 у м. Києві за участю автомобіля «Мітцубісі», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та з його вини, а також автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода.

За наслідками пригоди учасники події склали європротокол (т. 1 а.с.22).

Встановлено, що відповідно до полісу № АІ/84611462 на момент події цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (т. 1 а.с.49).

Відповідно до справи, 21.12.2015 року позивач, а 22.12.2015 року - ОСОБА_2 , звернулися до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленнями про подію, що має ознаки страхового випадку (т. 1 а.с.50, 51).

Встановлено, що 29.12.2015року ОСОБА_1 подала до відповідача заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.5).

Відповідно до справи, 21.12.2015 року автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу, було оглянуто працівниками відповідача, про що складено акт № 111528 ( т. 1 а.с.54).

Також, 21.12.2015 року оцінювачем ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 було складено звіт № 4518/111528 з оцінки транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження в ДТП її автомобіля, складає 3 987 грн. 72 коп. (т. 1 а.с.54-62).

У зв`язку з незгодою позивача зі змістом автотоварознавчого дослідження, 15.02.2016 року оцінювачем ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 було повторно складено звіт № 4518/111528 з оцінки транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 11 002 грн. 43 коп., а вартість матеріального збитку - 9 063 грн. 76 коп. ( т. 1 а.с.65-70).

Крім того, 15.02.2016 року аварійним комісаром ОСОБА_3 складено аварійний сертифікат, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 9 063 грн. 76 коп. (без врахування ПДВ) ( т. 1 а.с.71-77).

Встановлено, що 24.03.2016 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на рахунок ПАТ «ВТБ банк» на користь ОСОБА_1 перерахувало страхове відшкодування, в сумі 8 553 грн. 76 коп.(а.с.21).

Відповідно до справи, 21.12.2015 року автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу, було оглянуто працівником відповідача, про що складено акт № 111528згідно з яким автомобіль позивача мав пошкодження, не пов`язані з даним випадком, у вигляді пошкодження лакофарбного покриття бамперу зліва (т.1а.с.9).

Аналогічні, не пов`язані з даним випадком пошкодження автомобіля було виявлено й під час повторного огляду, проведеного 11.02.2016 року ( т. 1 а.с.63).

Також, 15.02.2016 року за замовленням позивача експертом Української Автомобільної Корпорації «УкрАвто» Рябченко В.І. складено висновок експертного дослідження № 608 по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача (з технічної точки зору) з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ внаслідок його пошкодження в ДТП становить 12 964 грн. 34 коп. За проведення вказаного дослідження позивачем сплачено 504 грн. ( т. 1 а.с.11-17, 18).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , районний суд виходив з підстав їх необґрунтованості, того, що страхове відшкодування виплачено позивачу своєчасно та у повному обсязі.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Статтею 28 вказаного ЗУ визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 29 вищевказаного ЗУ, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Матеріалами справи доведено, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини ОСОБА_2 , належний позивачу автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Як на належний доказ визначення розміру заподіяного позивачу збитку, суд послався на звіт № 4518/111528 від 15.02.2016 року з оцінки транспортного засобу, складений оцінювачем ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , згідно висновку якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з застосуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 11 002 грн. 43 коп., а вартість матеріального збитку - 9 063 грн. 76 коп.

При цьому, суд також враховував висновки Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринку фінансових послуг, складені за результатами скарги ОСОБА_1 та якими встановлено відсутність порушень зі сторони страхової компанії під час обрахування на підставі звіту № 4518/111528 від 15.02.2016 року страхового відшкодування та здійснення виплати на користь позивача.

Разом з тим, представник позивача, оспорюючи правильність складеного за заявою страхової компанії висновку, вказував на відсутність підстав до врахування під час визначення розміру матеріального збитку фізичного зносу автомобіля позивача з тих підстав, що транспортний засіб експлуатувався менше 7 років, а наявність пошкодження лакофарбного покриття автомобіля не є істотним й на цю обставину не впливає.

Піддаючи сумніву наданий позивачем висновок №608 по визначенню вартості відновлювального ремонту колісного автотранспортного засобу, проведеного експертом ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» Рябченко В.І., районний суд самостійно, без залучення спеціалістів у галузі автотранспортних досліджень, піддав сумніву правильність складеного експертом висновку й його відхилив, визнавши неналежним доказом по справі.

Між тим, при наявності спору щодо вартості матеріального збитку, завданого з допомогою забезпеченого транспортного засобу, в порушення положень п.3,4 ст.12 ЦПК України, районний суд не роз`яснив учасникам судового процесу наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, не роз`яснив право заявити клопотання про призначення по справі авто товарознавчої експертизи, з урахуванням того, що позивач вказувала на відсутність підстав до врахування фізичного зносу автомобіля під час визначення збитку, а відповідач вважав складений оцінювачем ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 таким, що ґрунтується на Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України, Фондом державного майна України 24.11.2003року № 142/5/2092.

Окрім цього, як свідчать долучені до справи докази, згідно протоколу №84 екзаменаційної комісії 28 січня 2016року Фонду державного майна України, оцінювача ОСОБА_7 позбавлено (анульовано) кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ №58 від 05.04.2014року, виданого Фондом державного майна України та Міжнародним інститутом бізнесу за спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів» за напрямом «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» (т.2 а.с.115,116 ).

Згідно наказу №339 від 19.02.2016року Фонду державного майна України, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ОСОБА_7 , видане Фондом державного майна України та Міжнародним інститутом бізнесу визнано анульованим з 28 січня 2016року (т.2 а.с.114).

Відповідно до положень ч.8 ст.16 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна фізичною особою, яка не отримала кваліфікаційного свідоцтва, яку позбавлено кваліфікаційного свідоцтва або дія кваліфікаційного свідоцтва якої зупинена, забороняється. Оцінка майна, яка була підписана зазначеною фізичною особою, вважається недійсною.

Отже, складений оцінювачем ОСОБА_7 16.02.2016 року звіт про оцінку транспортного засобу, є недійсним, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом по справі.

За таких обставин, рішення районного суду, як постановлене на неповно з`ясованих обставинах справи, з порушенням процесуального права, неправильним застосуванням матеріального права, підлягає скасуванню з постановленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів допитано експерта Рябченка В.І. , який складений ним висновок підтримав, зазначивши, що виявлене на автомобілі позивача пошкодження лакофарбного покриття на бампері передньому зліва не є істотним пошкодженням, а тому ним і не враховано під час визначення фізичного зносу автомобіля.

Колегія суддів погоджується з висновком № 608 експерта ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» Рябченка В.І. та визнає його належним та допустимим доказом по справі, оскільки відповідно до справи, експерт є висококваліфікованим спеціалістом у галузі автотоварознавчих досліджень та має тривалий стаж експертної роботи з - 1979року.

Сумніви у об`єктивності складеного експертом висновку відсутні.

Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача визначено в сумі 12 964 грн. 64 коп., у яку включає ціну запасних частин, що підлягають заміні, в розмірі 10 806 грн. 36 коп., з урахуванням 20% податку на додану вартість.

Разом з тим, згідно абз. 2 п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

З пояснень представника позивача убачається, що ОСОБА_1 не відремонтовано пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, а тому позивач не несла витрати по сплаті 20% ПДВ.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність виключення з загальної суми відновлювального ремонту, 20% від вартості запасних частин, які підлягають заміні, у зв`язку з чим розмір відновлювального ремонту становить 10 262 грн. 75 коп. (12964,34 - 2701,59 =10262,75).

Відповідно до справи, відповідачем на рахунок банку на користь ОСОБА_1 перераховано 8 553 грн. 76 коп., а позивач у позові просить стягнути страхове відшкодування без урахування зазначеної суми.

Окрім цього, відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_2 застрахував свою відповідальність з урахуванням франшизи, у розмірі 510 грн. у зв`язку з чим на підставі ст. 12 згаданого Закону страхове відшкодування зменшується на вказану суму.

Отже, з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення страхового відшкодування, у сумі 1 739 грн. 31 коп.

Матеріали справи свідчать, що 29 грудня 2015 року позивачем було подано заяву про сплату страхового відшкодування, а тому протягом 90 днів з дня отримання заяви (с.2 ст.36 згаданого Закону) страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Встановлено, що позов у суд позивачем подано 17 грудня 2018 року, в якому заявлено вимоги про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (ст.36.5 згаданого Закону) за період з 14 січня 2016 року по 30 червня 2019 року.

Разом з тим, відповідальність за несвоєчасну сплату страхового відшкодування настає за спливом 90 днів з дня отримання заяви ОСОБА_1 про відповідну виплату, тобто з 29 березня 2016року.

Також встановлено, що під час судового розгляду справи, представником позивача подано заяву про застосування строків позовної давності (т.1а.с.47).

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, з урахуванням поданої по справі заяви, а також обставин справи, нарахування трьох відсотків річних та інфляційних на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму несплаченого страхового відшкодування, в розмірі 1 739 грн. 31 коп., необхідно проводити, починаючи з 29.03.2016 року по 30.06.2019 року, що становить, відповідно, 169 грн. 84 коп. та 684 грн. 64 коп., а сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 17.12.2017 року по 30.06.2019 року, складає 1 382 грн. 39 коп.

За таких обставин, поданий по справі позов підлягає частковому задоволенню й з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1 739 грн. 31 коп.страхового відшкодування, 3 % річних за невчасне відшкодування шкоди, в сумі 169 грн. 84 коп., інфляційні втрати в сумі 684 грн. 64 коп.,а також пеню, в розмірі 1 382 грн. 39 коп.

Окрім цього з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення судові витрати по справі пов`язані з оплатою вартості проведеної по справі експертизи, у сумі 504 грн. (т. 1 а.с. 18), а також витрати, пов`язані з оплатою судового збору пропорційно задоволених вимог, у сумі 313 грн. 68 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 1 739 грн. 31 коп., 3 % річних за невчасне відшкодування шкоди в сумі 169 грн. 84 коп., інфляційні втрати в сумі 684 грн. 64 коп., пеню в розмірі 1 382 грн. 39 коп., а також витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 504 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 313 грн. 68 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно з моменту прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: