Ухвала

08 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 2-2452/11

провадження № 61-12702ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 липня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа у справі № 2-2452/11 у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа у справі № 2-2452/11, виданого 04 травня 2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором із боржника ОСОБА_1 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2011 року в справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня

2020 року в даній справі заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист у справі № 2-2452/11, виданий 04 травня 2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2011 року в справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Волинського апеляційного суду від 28 липня 2020 року апеляційну скаргу стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») залишено без задоволення, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2020 року в даній справі залишено без змін.

У серпні 2020 року засобами поштового зв`язку ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 липня 2020 року і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України,

пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» реалізувало своє право на апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

Відповідно до пункту 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Зміст пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389

ЦПК України свідчить про те, що законом не передбачена можливість оскарження в касаційному порядку ухвал щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, після їх апеляційного перегляду.

Відсутність передбаченого процесуальним законом права на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, після перегляду в апеляційному порядку, унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Висновки про відмову у відкритті касаційного провадження у подібних справах викладені, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 20 січня 2020 року (справа № 753/21777/14-ц, провадження № 61-643ск20), від 16 березня 2020 року (справа № 505/5403/14-ц, провадження № 61-4104ск20), від 26 липня 2019 року (справа № 242/4462/17, провадження №61-13109ск19).

Оскільки ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2020 року щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та відповідно постанова Волинського апеляційного суду від 28 липня 2020 року, яка ухвалена за результатами апеляційного перегляду вказаної ухвали, не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Помилкове зазначення у постанові Волинського апеляційного суду від 28 липня 2020 року про можливість оскарження її в касаційному порядку, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 3, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 липня 2020 року в цивільній справі № 2-2452/11.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта