Дата документу 08.09.2020 Справа № 316/2580/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2597/20 Головуючий у 1-й інстанції: Бульба О.М.
Є.У.№ 316/2580/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Ігнатов Євген Євгенович, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту родинних відносин,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є рідною донькою ОСОБА_2 , проте у її свідоцтві про народження прізвище матері написано « ОСОБА_1 », тоді як у свідоцтвах про її народження і про укладення шлюбу прізвище пишеться через літеру «и»- « ОСОБА_1 ». Внаслідок допущеної граматичної помилки порушено її право на вчинення нотаріальної дії між членами сім`ї першого ступеня споріднення за пільговою ставкою оподаткування, а також на отримання дозволу від матері на виїзд із родиною за кордон.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Судове рішення мотивовано тим, що встановлення факту родинних відносин між заявницею і її матір`ю ОСОБА_2 не має юридичних наслідків, оскільки від цього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ігнатова Є.Є.подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву та встановити факт родинних відносин. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що встановлення факту родинних відносин не має для неї юридичних наслідків. Суд не врахував тієї обставини, що встановлення факту родинних відносин є єдиним способом захисту для підтвердження особистих майнових та немайнових прав, обов`язків та відносин між заявницею та її матір`ю як між членами сім`ї першого ступеня споріднення. Судом зроблений необґрунтований висновок про те, що встановленням факту родинних відносин заявник хоче внести виправлення, зміни чи доповнення в актовий запис про своє народження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення адвоката Ігнатова Є.Є., який підтримав апеляцій ну скаргу і просив про її задоволення, доводи заінтересованої особи ОСОБА_2 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_1 в особі представника Ігнатова Є.Є звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, при цьому підставою стало те, що прізвища матері заявника в її паспорті « ОСОБА_1 », а прізвищем заявника у свідоцтві про народження і про укладення шлюбу « ОСОБА_1 ». Це потрібно заявнику для підтвердження особистих немайнових і майнових прав, обов`язків та відносини між матір`ю заявника, як членом сім`ї першого ступеня споріднення, врегульованих Сімейним Кодексом України, Податковим Кодексом України, Цивільним Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що жодних доводів та доказів того, що будь-яка із заінтересованих осіб порушують, не визнають чи оспорюють права заявника, як і про те, що є, обґрунтовані фактами, ризики порушення, невизнання чи оспорювання прав заявника, заява, додані до неї матеріали та матеріали справи не містять. Заява також не містять обґрунтувань щодо того, відновлення яких саме порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів заявника необхідно встановленням факту про який просить заявник.

Крім того, на думку суду першої інстанції, заявником не доведено, що встановлення факту родинних відносин не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки сторона заявника бажає встановленням цього факту в майбутньому вирішити питання щодо її спадкових прав, при цьому, за відсутності для цього законних підстав на час розгляду судом даної заяви.

Вказані висновки суду першої інстанції, на думку судової колегії, є помилковими з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) дійшла висновку, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".

Згідно вимог ст. 54 КпШС України (в редакції 1969 року, що діяла на момент народження заявниці), батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них.

Згідно вимог ст. 55 КпШС України (в редакції 1969 року), якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Як було встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, шлюб між батьками було розірвано ще до народження заявниці, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 , виданого 09.08.1993 р. відділом РАЦС Токмакського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис №161, складеного російською мовою, в якому прізвище батьків вказано як « ОСОБА_1 ».

При оформленні у 1994 році свідоцтва про народження мати заявника надала до органів реєстрації актів цивільного стану, свідоцтво про укладення шлюбу, де її прізвище було вказано російською мовою « ОСОБА_1 », а також тимчасовий паспорт, оскільки паспорт колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 нею був втрачений. В зв`язку з тим, що документи оформлювалися українською мовою при перекладі прізвища батьків в свідоцтві про народження заявника серії НОМЕР_3 її прізвище, а також прізвища батьків, були написані в перекладі як « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 », на що мати заявника не звернула уваги при отриманні свідоцтва про народження. В подальшому, при отриманні паспорту громадянина України, замість втраченого паспорту, прізвище матері українською мовою було перекладено як « ОСОБА_1 ».

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже наразі, підтвердити особисті немайнові неоспорювані права, обов`язки, та відносини між заявником та її матір`ю, як між членами сім`ї першого ступеня споріднення, можливо тільки на підставі рішення суду.

Судом першої інстанції не було враховано, що в даному випадку діючим законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 »), ІНФОРМАЦІЯ_1 та її матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлення якого породжує юридичні наслідки, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення в здійсненні нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, врегульованих Сімейним Кодексом України, Податковим Кодексом України, Цивільним Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Встановлення факту родинних відносин необхідно заявникові для вчинення нотаріальної дії - укладення договору дарування квартири за пільговою ставкою оподаткування як між членами сім`ї першого ступеня споріднення, а також для оформлення згоди матері на її виїзд за кордон.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У порушення норм процесуального права суд першої інстанції не взяв до уваги доводи та аргументи заяви та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені заяви.

За вказаних обставин оскаржуване рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви і встановлення факту родинних відносин, який необхідний заявникові для вчинення нотаріальної дії між членами Сімі першого ступеня споріднення та для оформлення згоди для виїзд за кордон.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ігнатова Євгена Євгеновичазадовольнити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 червня 2020 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська