Справа № 243/887/20
Провадження № 2/243/933/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» лютого 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Хаустової Т.А..,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку Гуць Л.І. від 18 лютого 2008 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 та накладено заборону на відчуження будь-якого майна яке йому належить. Так, з зазначеної постанови вбачається, що виконавцем вчинені дії на підставі Виконавчого листа № 2-3622 виданого 17 серпня 2005 року (ВП 5915352), Пролетарським районним судом м. Донецька, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини доходу на утримання дитини на користь ОСОБА_3 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Реєстр) вбачається, що 23 квіття 2009 року на підставі постанови державного виконавця Проходько В.В. звільнено майно позивача з-під арешту, у зв`язку з тим, що сума заборгованості по аліментам сплачена у повному обсязі.

08 серпня 2012 року на підставі постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Пролетарського РУЮ у м. Донецьку на все майно, що йому належить, накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

10 листопада 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).

Станом на час отримання інформації, ВП - спецрозділ, міститься дані щодо Виконавчого провадження 5915352, де зазначено про стан виконавчого провадження - Завершено.

В січні 2020 року він звернувся до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо стану Виконавчого провадження 5915352 та отримав відповідь, що Слов`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не може забезпечити виконання виконавчих документів, в тому числі надання копій матеріалів виконавчого провадження, оскільки вся документація Пролетарського районного ВДВС м. Донецька залишилась на не підконтрольній українській владі території.

Вважає зазначену постанову від 08 серпня 2012 року у ВП 5915352 такою, що підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження по виконавчому листу закінчено.

Просить суд скасувати Постанову від 08 серпня 2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у Виконавчому провадженні № 5915352 та скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у Виконавчому провадженні № 5915352, накладений Постановою старшого державного виконавця Пролетарського районного відділу державної виконавчої служби у м. Донецьку, від 08 серпня 2012 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 19 лютого 2020 року до суду надав Заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 29).

Представник відповідача Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філоник А.В., яка діє на підставі Довіреності (а.с. 35) в судове засідання не з`явилася.

28 лютого 2020 року Представник відповідача Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філоник А.В. до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 36), а також письмові пояснення стосовно вимог позивача, у яких зазначила, що згідно Постанови «про утворення виконавчої групи при органах ДВС управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області» на Слов`янський міськрайонний відділ ДВС покладено виконання функцій Пролетарського районного відділу ДВС м. Донецька.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП), порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України (запроваджена з 05 січня 2017 року ).

Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (ЄДРВП) - це окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - Система) та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказів Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, від 28 квітня 2015 року № 614/5.

За даними ЄДРВП та АСВП, містяться відомості про перебування Виконавчого провадження №5915352 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі ј частини на користь ОСОБА_3 у Пролетарському районному відділі ДВС м. Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Слов`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби у зв`язку із проведенням активної фази ООС та оскільки матеріально-технічна база та документація вищевказаного відділу знаходиться за попередньою реєстрацією (на території, не підконтрольній українській владі), робота органу державної виконавчої служби у м. Донецьку ускладнена, тому забезпечити виконання виконавчих документів та вжиття заходів примусового виконання зазначеним відділом, в тому числі надання копій матеріалів виконавчого провадження або виконавчих документів, відділом ДВС на даний час не виявляється можливим.

На підставі вище викладеного, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження» повідомляю що у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту.

Згідно ч 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (а.с. 30-31 ).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що на виконанні в Пролетарському районному відділі ДВС м. Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебувало Виконавче провадження №5915352 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі ј частини на користь ОСОБА_3 .О у Пролетарському районному відділі ДВС м. Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 8-10).

08 серпня 2012 року на підставі Постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Пролетарського РУЮ у м. Донецьку, на все майно, що належить ОСОБА_2 , накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 11).

10 листопада 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника на підставі того, що подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а відділ ДВС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьк переміщено на територію, підконтрольну Українській владі. Згідно п. 9 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Законами України Про боротьбу з тероризмом, Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.07.11.2014 розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться (а.с. 8-10).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час внесення заборони) у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно дост.59 Закону України« Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна(коштів)боржника або його частини є: 1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (утому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

На час розгляду справи в провадженні органів Державної виконавчої служби України, зокрема у Слов`янському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не перебувають на виконанні будь-які відкритті виконавчі провадження з примусового виконання відповідних виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та інших боргів на користь фізичних або юридичних осіб або держави.

Крім того, з матеріалів справи, а саме зі Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , вбачається, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 , на утримання якої з ОСОБА_2 були утримані аліменти, досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 39).

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на все майно боржника, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, позивач в іншій спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Позивач ОСОБА_2 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду, про що до суду надав відповідну Заяву (а.с. 38).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 30, 76-89, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження - задовольнити.

Постанову Старшого державного виконавця Пролетарського районного Відділу державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 08 серпня 2012 року про арешт майна боржника ЧЕРНЕЙ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 5915352 - скасувати.

Скасувати арешт майна боржника ЧЕРНЕЙ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 5915352, накладений Постановою Старшого державного виконавця Пролетарського районного Відділу державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 08 серпня 2012 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова