Провадження номер2/428/634/2020
01 вересня 2020р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А., Топчій Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку справу за позовною заявою Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4307 від 09.04.2014р. у розмірі 9346,99грн., стягнення судового збору у розмірі 1921,00грн.,
Позивач Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4307 від 09.04.2014р. у розмірі 9346,99грн., стягнення судового збору у розмірі 1921,00грн., стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи (правнича допомога) у розмірі 1000,00грн. мотивуючи вимоги тим, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4307 від 09.04.2014р., згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 1550 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. Однак, незважаючи на прийняті зобов`язання, відповідач постійно порушує графік сплати кредиту, не доплачує необхідні до сплати суми. Станом на 20.09.2019р. сума заборгованості за користування кредитом становить 9346,99грн.. Тому, позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 9346,99грн., судовий збір у розмірі 1921,00грн. та витрати пов`язані з розглядом справи (правнича допомога) у розмірі 1000,00грн.
28.04.2020р. позивач подав до суду доповнену позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 9346,99грн., штраф 3 % від прострочених сум за основним кредитом у розмірі 228,00грн., пеню від прострочених сум за основним кредитом у розмрі 2652,11грн., інфляційні втрати від прострочених сум за основним кредитом у розмірі 1520,99грн., штраф 3 % від прострочених сум за відсотками по кредиту у розмірі 4,00грн., пеню від прострочених сум за відсотками по кредиту у розмірі 38,39грн., інфляційні втрати від прострочених сум за відсотками по кредиту у розмрі 15,97грн., судовий збір у розмірі 1921,00грн. та витрати пов`язані з розглядом справи (правнича допомога) у розмірі 1000,00грн.
Позивач Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось.
Оскільки позивач КС «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ в поданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 01.09.2020р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.
09.04.2014р. позивач та відповідач уклали кредитний договір №4307, за яким відповідач отримала 1550,00 гривень кредиту та зобов`язувалася його повернути та сплатити проценти за користування ним. Строк надання кредиту 12 фактичних місяців від дати його отримання - п. 2.1. кредитного договору. Плата за користування кредитом (проценти) становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом - п. 3.1. кредитного договору. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу - сума кредиту - п. 3.5. кредитного договору. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до кредитного договору - п. 3.3. кредитного договору.
Згідно до графіку платежів, виданого Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ до Кредитного договору №4307 від 09.04.2014р., ОСОБА_1 зобов`язана погашати виданий кредит у сумі 1550грн. протягом 09.04.2014р.- 09.04.2015р., сума основного платежу становить 168,70грн., яку необхідно вносити кожного місяця, на суму залишку нараховується відсоток, відповідно до умов Договору. З даним графіком відповідач ОСОБА_1 ознайомлена особисто про що свідчить її підпис.
Відповідно до розрахунку заборгованості, виданого Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ, заборгованість за кредитним договором №4307 від 09.04.2014р. станом на 20.09.2019р. складає в загальному розмірі 9346,99грн. та складається з: заборгованість зі сплати основного боргу - 1402,79грн., заборгованість зі сплати відсотків - 7944,20грн..
Після відкриття провадження по справі через систему Документообігу суду судом було виявлено, що заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 березня 2016р. по справі №428/9179/15-ц за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4307 від 09.04.2014р. станом на 26.08.2015р. було стягнуто заборгованість у розмірі 3695,42грн. та судового збору у розмірі 243,60грн.. Зазначене рішення суду набрало законної сили.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості за договором кредитної лінії №4307 від 09.04.2014р. станом на 26.08.2015р., оскільки ця заборгованість вже стягнута з відповідачів на користь позивача заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.03.2016р. по справі №428/9179/15-ц.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 31.08.2015р. по 20.09.2019р., суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 12 місяців - до 09 квітня 2015р. включно.
Відтак, у межах строку кредитування до 09 квітня 2015р. відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 09 квітня 2015р., відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12).
Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, КС «Імперіал ЛТД» не мала права нараховувати відповідачеві відсотки за кредитом за договором №4307 від 09.04.2014р. після 09 квітня 2015р.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом за кредитним договором №4307 від 09.04.2014р., нарахованих за період з 27.08.2015р. по 20.09.2019р. задоволенню не підлягають.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат від прострочених сум за основним кредитом та від прострочених сум за відсотками, нарахованих за період з 26.05.2014р. по 01.0.2020р., суд зазначає наступне. У зв`язку із закриттям провадження по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4307 від 09.04.2014р. в частині стягнення з відповідача заборгованості основної суми боргу у розмірі 1400грн. станом на 26.08.2015р. та у відмові в задоволенні позовних вимог щодо відсотків за користування кредитом за кредитним договором №4307 від 09.04.2014р., нарахованих за період з 27.08.2015р. по 20.09.2019р., суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідності в їх відмові.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд не погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за пенею та комісією і штрафів, та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція, до якого належить м. Сєвєродонецьк Луганської області.
Згідно з довідкою Сиротинської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області №13 від 02.01.2020р. відповідач ОСОБА_1 з 10.01.1973 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим суд доходить висновку про те, що на дані договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Однак, враховуючи, що з 14.04.2014 року на нарахування пені накладено мораторій згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею від прострочених сум за основним кредитом у сумі 2652,11грн. та пенею від прострочених сум за відсотками по кредиту у сумі 38,39грн. не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зазначена сума згідно з розрахунком заборгованості нарахована за період з 26.05.2014р. по 01.04.2020р., тобто всупереч вищезазначеному Закону у період дії мораторію на їх нарахування.
Також згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №4307 від 09.04.2014р. сума заборгованості ОСОБА_1 перед КС «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ станом на 01.04.2020р. складає штрафи: 228,00 грн. - 3 % від прострочених сум за основним кредитом, 4,00 грн. - 3 % від прострочених сум за відсотками по кредиту.
Отже, враховуючи, що з 14.04.2014р. на нарахування штрафів накладено мораторій згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд вважає, що позовні вимоги про стягнення штрафів у сумі 228,00грн. та 4,00грн. не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зазначені суми нараховані позивачем при поданні даного позову до суду станом на 24.09.2019р..
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи те, що у задоволенні позовної заяви відмовлено, то у зазначеному випадку відсутній розподіл судових витрат між сторонами.
Крім того, відповідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати (до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 133, 137 ЦПК України), пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Тому, у зазначеному випадку витрати на правову допомогу у розмірі 1000грн. покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд -
Закрити провадження по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» м. Старобільськ до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.к. НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №4307 від 09.04.2014р. в частині стягнення з відповідача заборгованості станом на 26.08.2015р.
Копію заочного рішення надіслати відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя