справа № 752/354/20
провадження №: 2-з/752/52/20
У Х В А Л А

14.01.2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заявуОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець Варава Роман Сергійович, ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, правочини з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву заявник обгрунтовує тим, що 31.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом про визнання незаконними дії приватного виконавця Варави Р.С. щодо передачі на реалізацію до ДП «СЕТАМ» належної їй квартири та скасування постанови приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2019 у виконавчому провадженні № 55571313.

Крім того, зазначає, що їй, ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності № 39121768, виданого 16.06.2015 належить на праві власності квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, 19.10.2019 невідомі особи намагалися потрапити до її квартири, після чого ОСОБА_1 викликала працівників поліції, однак в подальшому, при з`ясуванні обставин даної події, з`ясувалося, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження за № 55571313, представником заявника було виявлено, що належна ОСОБА_1 квартира була реалізована шляхом торгів, які відбулися 02.05.2019, переможцем яких стала ОСОБА_2 .

Отримавши відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.10.2019, заявник дізналася, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право власності, виданого 17.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. за № 1246, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48715517.

Як зазначає заявник, наявні підстави того, що ОСОБА_2 може відчужити зазначене майно, що унеможливить виконання рішення суду в подальшому, у зв`язку з чим заявник звернулася до суду із вказаною заявою про забезпечення позову до подачі позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, представником позивача не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Разом з цим, як вбачається із заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позову, відсутні будь-які відомості (факти), які можуть свідчити про те, що в майбутньому неможливо виконати рішення суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, а також викладені у заяві доводи заявника та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець Варава Роман Сергійович, ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову- відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Ю.Ю. Мазур