Справа № 128/2496/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

05 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.04.2018 між ним та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач AT «Перший Український Міжнародний Банк», було укладено Кредитний договір № 401. У липні 2019 року позивач дізнався, що 15.05.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. № 8448 від 15.04.2019 про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 18 259, 83 гривень.

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вказує, що нотаріусом здійснено виконавчий напис на підставі лише договору, який не може вважатись документом, що підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Також при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому при вчиненні нотаріальних дій нотаріус не переконався у безспірності існуючої заборгованості. Позивач зазначає, що нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, виконавчий напис вчинено без проведення розрахунків заборгованості, при цьому нотаріус не володіє спеціальними бухгалтерськими знаннями та не може надати належну оцінку розрахункам. Вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки нотаріус не пересвідчився, чи існувала заборгованість за кредитним договором та в якому розмірі, чи направлялась позичальникові відповідна вимога, у виконавчому написі не зазначено, які саме документи, що підтверджують безспірність стягнутої суми були надані нотаріусу, які підстави нарахування штрафних санкцій та пені. Вказує, що нотаріус здійснював нотаріальну діяльність за межами Київського міського нотаріального округу, до якого цей нотаріус належить, оскільки позивач проживає на території Вінницького районного нотаріального округу, та виконавчий напис було зроблено без повідомлення про це позивача, що є порушенням Закону України «Про нотаріат».

Позивач не погоджується з розміром вказаного у виконавчому написі боргу за кредитним договором, вважає його таким, що суперечить укладеному між сторонами договору.

За вказаних обставин позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., від 15.04.2019, зареєстрований в реєстрі під № 8448, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» грошових коштів в сумі 18 259, 83 грн.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов представником відповідача не подано.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.01.2020 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача попередньо подав суду заяву, якою вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розгляд справи просить проводити у відсутність позивача та представника позивача. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 75).

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, однак попередньо подала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу у її відсутності (а.с. 81)

Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору судом.

Згідно копії виконавчого напису, 15.04.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 8448, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» грошових коштів в сумі 18 259, 83 грн, з яких 17 759, 83 грн - сума повної заборгованості, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 3 980, 83 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 3 990 грн, прострочена заборгованість за процентами становить 0, 48 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту становить 5 301, 33 грн, строкова заборгованість за комісією становить 308, 88 грн, строкова заборгованість за процентами становить 0, 03 грн, неустойка за порушення зобов`язань по кредиту становить 4 178, 28 грн, а також плата за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 500 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.04.2018 по 09.04.2019 (а. с. 16).

Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса звернений до примусового виконання та на підставі нього 15.05.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 22 - 23).

Згідно копії заяви № 401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, 16.04.2018 позивач ОСОБА_1 підписав заяву, відповідно до якої підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ», та просив надати йому Споживчий кредит на загальні споживчі цілі на суму 10 000, 00 грн, на строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3, 99 %, розмір процентної ставки річних - 0, 01 %, разова комісія - 0, 00% +0.00, та погодився з графіком платежів з 16.04.2018 по 16.04.2020 (а.с. 20).

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з п.п. 1.4 пункту 1, 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача,для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів), передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів (пункт 3.5. Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 05.12.2018 за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц та від 14 серпня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 569/8884/17 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 червня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 761/24390/15-ц.

Відповідно до пункту 1.4. Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача, та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій не передбачено обов`язку нотаріуса повідомляти боржника про вчинені дії щодо вчинення виконавчого напису. Тому суд вважає спростованими твердження позивача про те, що нотаріус здійснював нотаріальну діяльність за межами нотаріального округу та зобов`язаний був повідомити боржника про вчинення виконавчого напису.

Враховуючи викладене, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що позивачу надсилалася вимога сплатити заборгованість за кредитом за адресою проживання позивача чи що позивач отримував таку вимогу будь-яким іншим чином до вчинення виконавчого напису нотаріусом, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги Банку або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримав від банку передбачені чинним законодавством документи, в зв`язку з чим суду не доведено наявність в нотаріуса підстав вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Так, з копії оскаржуваного виконавчого напису не можливо встановити, коли настав строк платежу за кредитним договором та коли виникла заборгованість, що стягується на підставі вказаного виконавчого напису. Зокрема, відповідно до копії заяви № 401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, 16.04.2018, позивачу розраховано платіжні періоди з 16.04.2018 по 16.04.2020, тобто строк дії договору не закінчився станом на день вчинення виконавчого напису нотаріуса. На доведення розміру заборгованості відповідачем жодних доказів не надано, у зв`язку з чим неможливо встановити, ані коли саме виникла заборгованість для дійсного встановлення обставин виникнення права вимоги, ані безспірності заборгованості перед стягувачем. При цьому позивач заперечує правильність нарахування вказаних до стягнення сум, в тому числі зазначений у виконавчому написі період стягнення заборгованості не відповідає строку дії самого кредитного договору, оскільки він був укладений 16.04.2018, а строк строк стягнення заборгованості проводиться за період з 09.04.2018, тобто ще до укладення самого договору. Відповідачем доказів на спростування доводів позовної заяви не надано.

Отже, при вчиненні виконавчого напису було порушено норми Закону України «Про нотаріат», та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості на підставі виконавчих написів нотаріусів проводиться за умови підтвердження наявності безспірної заборгованості.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що виконавчий напис було вчинено за відсутності підтвердження існування дійсно безспірної заборгованості за укладеним між позивачем та відповідачем договором, а тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 211, 223, 259, 263, 265, 280-282 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, від 15.04.2019, зареєстрований в реєстрі під № 8448, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» грошових коштів в сумі 18 259, 83 грн. (вісімнадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять гривень 83 копійки).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, поштовий індекс: 04070; .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складено 17.02.2020.

Суддя: