ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року

м. Черкаси

Справа № 712/10829/19
Провадження № 22-ц/821/210/20
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.

секретаря: Винник І. М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

треті особи: Приватне підприємство «Карат-2000», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: Приватне підприємство «Карат-200», ОСОБА_2 про визнання недійсними умов кредитних договорів та застосування наслідків недійсності правочинів, у складі судді: Пироженка С. А.

в с т а н о в и в :

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом вищезазначеного змісту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що 05 березня 2007 року між нею та підприємством ЗАТ «ОТП Банк» було підписано кредитний договір № CM-SMEF00/014/2007 на споживчі цілі у розмірі 142 460,00 доларів США.

12 липня 2007 року між нею та вказаним кредитором було укладено другий кредитний договір № CM-SMEF00/042/2007 на споживчі цілі в розмірі 62 000,00 доларів США.

18 березня 2008 року було укладено третій договір споживчого кредиту № CM-SMEF00/015/2008 в розмірі 138 000,00 доларів США.

У забезпечення виконання кредитних зобов`язань по вищезазначених кредитних договорах у відповідні дати було укладено три договори іпотеки, а у подальшому: 19 травня 2009 року - договори наступної іпотеки та додаткові договори № 1 до договорів наступної іпотеки.

Посилаючись на недодержання в момент укладення вказаних договорів правових вимог та наводячи відповідні доводи по кожному з них, позивач просила задовольнити позов про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними кредитних договорів: № CM-SMEF00/014/2007 від 05 березня 2007 року, частини № 1, 2 кредитного договору та додатку № 1 до вказаного кредитного договору; кредитного договору № CM-SMEF00/042/2007 від 12 липня 2007 року, частини № 1, 2 кредитного договору та додатку № 1 до вказаного кредитного договору; кредитного договору № CM-SMEF00/015/2008 від 18 березня 2008 року, частини № 1, 2 кредитного договору та всіх додатків до нього.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк», треті особи: ПП «Карат-200», ОСОБА_2 про визнання недійсними умов кредитних договорів та застосування наслідків недійсності правочинів, закрито.

Ухвала мотивована тим, що у грудні 2013 року ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання пунктів договорів недійсними, зокрема положення п. 3 ч. № 1 та п. 1.4 ч. № 2 кредитних договорів № CM-SMEF00/014/2007 від 05 березня 2007 року; № CM-SMEF00/042/2007 від 12 липня 2007 року; № CM-SMEF00/015/2008 від 18 березня 2008 року укладених між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2014 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. При цьому, рішенням було встановлено, що позивач підписуючи кредитні договори, погодилася з даними умовами кредитного договору і до 2008 року сплачувала кошти за їх умовами. З позовом звернулася лише в грудні 2013 року коли банк звернувся до неї з вимогами про погашення заборгованості за кредитними договорами. Судом встановлено, що оспорювані пункти кредитних договорів не суперечать ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а отже відсутні підстави для визнання їх недійсними, постільки під час підписання договору кредиту позивач був ознайомлений з його умовами та наслідками.

Вказане рішення було залишено без змін на підставі ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2014 року. В ухвалі суду апеляційної інстанції також не встановлено невідповідність укладених сторонами кредитних договорів нормам закону. За викладених мотивів та посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а також ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі.

Не погоджуючись із наведеними висновками суду першої інстанції та виклавши свої доводи в поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2019 року та постановити нове судове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для подальшого її розгляду.

Крім того, скаржниця зазначила, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про закриття провадження у справі, з підстав існування судового рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначила, що дійсно в 2013 році вона зверталася до суду з позовом про визнання пунктів договору недійсними, зокрема, предметом вимог було визнання недійсними положення п. 3 ч. № 1 та п. 1.4 частини 2 кредитних договорів № CM-SMEF00/014/2007 від 05 березня 2007 року, № CM-SMEF00/042/2007 від 12 липня 2007 року та № CM-SMEF00/015/2008 від 18 березня 2008 року, укладених між ПАТ «ОТП - Банк» та ОСОБА_1 з моменту їх укладення, а також визнання недійсними положення п. 2.1.2. договорів іпотеки № РМ-8МЕР00/014/2007 від 05 березня 2007 року, № РМ-8МЕР00/042/2007 від 12 липня 2007 року та договору наступної іпотеки № РМ-8МЕР00/015/2008 від 18 березня 2007 року, які посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н. В. з моменту їх укладення. Оскарження наведених пунктів договорів було зумовлене незгодою з порядком нарахування процентів за користування кредитами.

Позов з яким ОСОБА_1 звернулася 14 серпня 2019 року подано нею у зв`язку з тим, що, за її переконанням, існують підстави для визнання всіх пунктів оскаржуваних договорів недійсними. Таким чином, підстави цих позовів є відмінними, на що суд попередньої інстанції уваги не звернув та помилково закрив провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи, в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

При цьому, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України).

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що наявне рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду погодитися не може, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Часткове співпадіння відповідачів, підстави та предмету позову по ряду справ, тотожності позовів, не створює, тому не є перешкодою повторному зверненню до суду.

Встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2014 року у справі № 712/16093/13-ц позов ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк», про визнання пунктів договору недійсними залишено без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2014 року у даній справі залишено без змін.

Предметом позовних вимог у приведеній справі було визнання недійсними положення п. 3 ч. № 1 та п. 1.4 частини 2 Кредитних договорів № CM-SMEF00/014/2007 від 05 березня 2007 року, № CM-SMEF00/042/2007 від 12 липня 2007 року та № CM-SMEF00/015/2008 від 18 березня 2008 року, укладених між ПАТ «ОТП - Банк» та ОСОБА_1 недійсними з моменту їх укладення, а також визнання недійсними положення п. 2.1.2. договорів іпотеки № РМ-8МЕР00/014/2007 від 05 березня 2007 року, № РМ-8МЕР00/042/2007 від 12 липня 2007 року та договору наступної іпотеки № РМ-8МЕР00/015/2008 від 18 березня 2007 року, які посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н. В. з моменту їх укладення. Оскарження наведених пунктів договорів було зумовлене незгодою з порядком нарахування процентів за користування кредитом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в справі № 712/10829/19 ОСОБА_1 , посилаючись на недодержання в момент укладення вказаних договорів правових вимог та наводячи відповідні доводи по кожному з них, просила задовольнити позов про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними кредитних договорів: № CM-SMEF00/014/2007 від 05 березня 2007 року. Частини № 1, 2 кредитного договору та додатку № 1 до вказаного кредитного договору; кредитного договору № CM-SMEF00/042/2007 від 12 липня 2007 року. Частини № 1, 2 кредитного договору та додатку № 1 до вказаного кредитного договору; кредитного договору № CM-SMEF00/015/2008 від 18 березня 2008 року. Частини № 1, 2 кредитного договору та всіх додатків до нього.

Крім того, сторонами у цивільній справі № 712/16093/13-ц були позивач ОСОБА_1 та відповідач ПАТ «ОТП Банк».

Таким чином, підстави позовних вимог у справі № 712/16093/13-ц не тотожні підставам позовної заяви у цій справі.

Отже, вирішуючи питання про закриття провадження в справі, суд першої інстанції без урахування наведених положень закону передчасно дійшов висновку про тотожність предмету та підстав заявленого позову з позовом у справі 712/16093/13-ц, за яким було ухвалено рішення 24 березня 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст.374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Текст постанови складено 25 лютого 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак