Провадження № 2/742/935/20
Єдиний унікальний № 742/1665/20
08 вересня 2020 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Свої вимоги аргументує тим, що 22 червня 2015 року між нею та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір кредиту №3173/2383ЕСLКВ1РS1, відповідно до якого банк надав їй кредит. Правонаступником усіх прав та обов`язків якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Право на стягнення заборгованості ОСОБА_1 у ТОВ «Аланд» виникло на підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02.10.2019 року.
Позивач заперечує щодо такої заборгованості, посилаючись на те, що нотаріусом не перевірялися строки позовної давності, які є пропущеними, заборгованість зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Письмової вимоги (повідомлення) від банку вона не отримувала. Банк не надав доказів на підтвердження правильності такого розрахунку. Розрахунок банку не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Оскільки вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитом договором, не були безспірними, позивач вважає, що виконавчий напис виданий з порушенням Закону України «Про нотаріат», тому його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду на 23 липня 2020 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 23 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08 год. 00 хв. 08 вересня 2020 року.
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином.
Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі та постановити рішення згідно чинного законодавства.
Суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
22.06.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3173/238ЗУCLKB1PS1 на суму 20 657 грн. 16 коп. зі сплатою 12 % річних, на строк до 04 жовтня 2018 року(а.с.137-139)
Відповідно до договору №83 про відступлення прав вимоги від 28 лютого 2018 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «ПлатинумБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальників в тому числі ОСОБА_1 за кредитним договором №3173/238ЗУCLKB1PS1 від 22.06.2015(а.с.53-111)
Згідно з договору №329 від 04 жовтня 2018 про відступлення прав вимоги від 28 лютого 2018 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «ПлатинумБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальників в тому числі ОСОБА_1 за кредитним договором №3173/238ЗУCLKB1PS1 від 22.06.2015(а.с.112-128)
Відповідно до договору №02/10/2019-ФА від 02.10.2019 про відступлення права вимоги укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальників в тому числі ОСОБА_1 за кредитним договором №3173/238ЗУCLKB1PS1 від 22.06.2015(а.с.129-133)
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За результатами аналізу норм вищенаведених нормативних актів можна дійти висновків, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.
Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).
Згідно з п.2 Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс 18) сформовано висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».
Як вбачається з матеріалів справи позивач вказує, що розрахунок розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором є спірним, відповідач не надав доказів на підтвердження правильності такого розрахунку, крім того нотаріусом не перевірялися строки давності, які є пропущеними.
Надаючи оцінку розрахунку заборгованості долученому до матеріалів справи, суд констатує, що останній не є належним доказом на підтвердження безспірності заборгованості, оскільки з даного розрахунку неможливо зробити висновок про наявність заборгованості за період з 23.05.2018 року по 29.11.2019 року, а саме за які періоди вона виникла .
Так, розрахунок містить відомості про нарахування заборгованості за період з 04.08.2015 року по 04.10.2018 року в якому , включено сума відсотків, які підлягають оплаті за договором, комісія, плата за розрахунково-касове обслуговування, але згодити висновок на підставі долученого розрахунку про те, чи включені дані суми до суми заборгованості не є можливим , що свідчить про наявність спору.
Крім того, відповідно до умов кредитного договору( п.1.2 б) строк кредитування- 39 платіжних періодів, п.2.5. перерахування коштів для погашення заборгованості за Кредитом здійснюється Позичальником в період з 27 по 1 число кожного місяця включно) визначено здійснення оплати кредиту періодичними платежами, а отже строк позовної давності настає після спливу строку оплати за кожним платежем, а з наданого розрахунку заборгованості неможливо з`ясувати за які періоди виникла заборгованість та чи визначена в виконавчому написі сума заборгованості стягнута в межах строків позовної давності, що свідчить про наявності спору, що до суми заборгованості.
Також, слід зазначити, що у виконавчому написі нотаріуса зазначений період за який стягується заборгованість, а саме з 23.05.2018 по 29.11.2019 року, хоча розрахунок заборгованості містить відомості лише про наявність заборгованості станом на 04.07.2018 року , а тому з урахування періоду за який стягується заборгованість та розрахунку який долучений до матеріалів справи , суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати про відсутність безспірності богу.
На переконання суду документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості є виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а наданий відповідачем нотаріусу розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, а тому не є належним доказом безспірності заборгованості.
Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки, відповідачами належних та допустимих доказів ані в підтвердження вказаного розміру пред`явленої заборгованості, ані підтвердження їх попереднього надіслання позивачеві не було надано, що відповідно унеможливлює доведення відсутності обставин про існування безспірної заборгованості та як наслідок підтверджує обґрунтованість позовних вимог.
За таких обставин позовна заява підлягає задоволенню.
VІІ. Розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840 грн.80 коп. в рахунок відшкодування коштів за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268, 280-281 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заяв. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.В.Коваленко