КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа №759/15306/17

провадження №22-ц/824/11042/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року /суддя Шум Л.М./

за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , укладений 15 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за довідкою-рахунком № НОМЕР_3 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки в розмірі 1 956 500 грн, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

27 травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року скасував, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

22 червня 2020 року Святошинським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась з заявою про забезпечення позову у справі, просила суд накласти арешт на 1/2 частину квартири, загальною площею 82,5 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; на гаражний бокс загальною площею 20,7 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, "Чайка" автогаражний кооператив (Подільський район), гараж НОМЕР_4 , адреса ГК: м. Київ, вул. Кирилівська, 82; на автомобіль марки Renault Logan Van д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року заяву задоволено у повному обсязі, накладено арешт на 1/2 частину квартири, гаражний бокс, автомобіль. /т. 7 а.с. 134-135/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, у задоволенні вимог заяви відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позов вже забезпечений відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2017 р., якою вже накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , ухвала не скасована, забезпечення діє, відомості про обтяження внесені в реєстр речових прав. Вказував, що судом першої інстанції необґрунтовано повторно накладено арешт. Не перевірено також судом першої інстанції і співмірності вимог, оскільки вартість квартири орієнтовно становить 90 тисяч доларів США, вимоги позову зводяться до стягнення суми, яка покривається вартістю квартири, підстави для накладення арешту на гаражний бокс та автомобіль відсутні. Додатково вказував і на те, що усе майно, що йому належить вже перебуває під арештом у межах кримінального провадження за заявою ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував, що з метою затягування та унеможливлення виконання рішення суду відповідачем за допомогою третіх осіб (зокрема його дружини та батька) ініційовано низку фіктивних судових процесів щодо майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. Всі ці дії здійснено відповідачем вже після набрання законної сили рішення суду та коли відповідачу стало відомо про наявність виконавчого провадження. Вказане свідчить лише про те, що відповідач намагається уникнути цивільно-правової відповідальності, та досягти унеможливлення подальшого виконання рішення суду. Зазначав, що сума позовних вимог становить 1 960 600.00 грн., а сумарна вартість майна, на яке може бути накладено накладено арешт, становить 1 268 000,00 грн., що буде недостатньо для повного виконання рішення у разі задоволення позову та спростовує доводи скарги щодо неспівмірності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 3 ст. 152 ЦПК України, про те, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України про те, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яким роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Встановивши, що в даній цивільній справі є майновий спір між сторонами, у зв`язку з чим існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує ризик, що відповідач в подальшому може здійснити будь-яким чином відчуження квартири, що унеможливить виконання рішення суду у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість доводів заяви.

Доводи апеляційної скарги щодо повторності вжиття заходів забезпечення позову та не співмірності, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2017 р., накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , ухвала не скасована, забезпечення діє, відомості про обтяження внесені в реєстр речових прав. /т. 1 а.с. 74-75/

Святошинський районний суд м. Києва заочним рішенням від 12 березня 2018 року позов задовольнив частково. Визнав недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , укладений 15 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за довідкою-рахунком № ВІА469185. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 1 498 872 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

18 жовтня 2018 р. Київським апеляційним судом ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2017 р., якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , залишено без змін. /т. 2 а.с. 85-90/

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2018 р., у скасуванні заходів забезпечення позову відмовлено. /т. 3 а.с. 60-62/

Водночас, ухвалюючи рішення про накладення арешту в якості забезпечення на 1/2 частину квартири, загальною площею 82,5 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , судом взято до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. З урахуванням інформації про фактичну відсутність одноособового права відповідача на вказану квартиру, арешт накладено лише на належну частку відповідача. Питання про скасування арешту, накладеного ухвалою Святошинського райсуду м. Києва від 20.11.2017 може бути ініційовано відповідачем в порядку ст. 158 ЦПК України та не може само по собі бути підставою для скасування законної ухвали.

Щодо співмірності, позовна заява окрім немайнової вимоги (визнання договору недійним) містить і майнові вимоги у вигляді стягнення з відповідача грошових коштів на загальну суму 1 960 600 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що вартість квартири становить 90 000 доларів США. При цьому, жодних документів на підтвердження вартості не додає. У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказує, середня ціна квадратного метру в Дніпровському районі становить 22000,00 грн. Відтак середня вартість вказаної квартири не перевищує (82,5*22000) 1 815 000 грн., отже, з урахуванням частки відповідача, 907 500,00 грн., є недостатнім, та не може забезпечити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Під час проведення виконавчих дій, гаражний бокс загальною площею 20,7 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, «Чайка» автогаражний кооператив (Подільський район), гараж НОМЕР_4 , адреса ГК: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), оцінено у 300 000 грн., автомобіль марки Renault Logan Van д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 який належить відповідачу на праві власності, оцінено у 60 500 грн. Таким чином, сумарна вартість майна, на яке позивач просив накласти арешт складає 1 268 000 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: