Справа № 459/3958/15-ц Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 88-ц/811/13/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року у справі за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2016р. у справі за позовом Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору укладеним, на умовах передбачених нормативним актом, та стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,-

в с т а н о в и в :

В грудні 2015р. директор КП «Червонограджитлокомунсервіс» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору укладеним, на умовах передбачених нормативним актом, та стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 скеровувалися договори про надання послуг з утримання прибудинкової території, будинків та споруд, розроблені на основі типового договору, що затверджений постановою уряду № 529 від 20.05.2009 року, однак останній відмовився їх підписувати, хоча це було його обов`язком. Також вказав, що у 2011 році по кожному будинку були проведенні громадські слухання щодо переліку та вартостей послуг. Послуги ОСОБА_1 сплачував до 01.01.2013 року. У квартирі АДРЕСА_1 , окрім ОСОБА_1 , також зареєстровані повнолітні члени його сім`ї - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які несуть солідарну відповідальність за наявну заборгованість. Станом на 20.12.2015 року борг по комунальним послугам становить 1390,69 грн., разом з індексом інфляції та трьома процентами річних - 2112,20 грн. Відтак просить визнати укладеним між ОСОБА_1 та КП «Червонограджитлокомунсервіс» договір про надання вказаних послуг на умовах передбачених нормативним актом, та стягнути солідарно з відповідачів 2120,20 грн. заборгованості.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2016 року позов КП «Червонограджитлокомунсервіс» задоволено частково.

Визнано укладеним договір між ОСОБА_1 та КП «Червонограджитлокомунсервіс» про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територіях на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов`язок - постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та рішення виконкому Червоноградської міської ради № 108 від 29.06.2011 року з 01.07.2011 року.

У решті позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив позивач КП «Червонограджитлокомунсервіс».

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» - задоволено частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог КП«Червонограджитлокомунсервіс» про солідарне стягнення заборгованості за комунальні послуги та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким позов КП «Червонограджитлокомунсервіс» - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь КП «Червонограджитлокомунсервіс» 2112, 20 грн. боргу, з яких: 1390, 69 грн. борг за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, 662, 99 грн. індекс інфляції, 58,52 грн. 3% річних.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь КП «Червонограджитлокомунсервіс» понесені судові витрати у справі, а саме: по 943, 95грн. з кожного.

В решті рішення суду залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право на 100-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Бюджетного кодексу України, з 28 грудня 2012 року (повноліття сина ОСОБА_5 ) має право двоє осіб - ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_6 й виходив з розрахунку: 21м + 21 м (по 21 м на одну особу яка має право на знижку) + 10,5 м2 (додатково на сім`ю) = 52,5 м2 (площа на яку діє 100-процентна знижка плати за користування житлом). 74,2 м (загальна площа квартири) - 52,5 м (площа на яку діє 100-процентна знижка плати за користування житлом) = 21,7м (площа на яку не діє знижка плати за користування житлом).(т.2 а.с.122-127)

Постановою Верховного Суду від 09 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року залишено без змін.

В жовтні 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд рішення апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви зазначив, що нововиявленою обставиною є те, що дані які містяться в довідці № 8861 від 16.10.2015 року, виданої КП Комінтех про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та є власником квартири АДРЕСА_2 , також разом з ним зареєстровані повнолітні члени сім`ї ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітній внук ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с.58), містять завідомо неправдиві відомості щодо нібито наявності одноособового власника вищезгаданої квартири, який є фактично співвласником, а також зазначено про так званого співвласника ОСОБА_4 , який ніколи не був та не є співвласником. У зв`язку із чим, він вимушений був надати суду касаційної інстанції ще й інші додаткові докази, а саме: Довідку про склад сім`ї за №10873 від 02.09.2019р. або зареєстрованих у житловому приміщенні(будинку) осіб видана співвласнику житлового приміщення(будинку) ОСОБА_1 ..» відділом реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області, яку сам особисто витребовував ОСОБА_1 на спростування явно недостовірної інформації поданої позивачем про нібито наявність «одноосібного», так званого «власника ОСОБА_1 » та про «співвласника ОСОБА_4 », який ніколи не був і не є співвласником. Згідно вказаної довідки №10873 від 02.09.2019р., яка видна ОСОБА_1 як співвласнику, у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .. Вказані обставини не були встановлені судом апеляційної інстанції, та не були і не могли бути відомі йому( ОСОБА_1 ), оскільки він не звертався до суду першої інстанції із позовною заявою, ані з апеляційною скаргою. Вважає вказані обставини такими, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які перешкоджають подальшому провадженню у справі і які, на його думку, мають важливе значення для правильного вирішення справи, що і призвело до постановлення вищезазначених незаконних рішень в користь позивача.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

За частиною 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

04 жовтня 2018 року у газеті "Голос України" опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Ухвалою від 23 січня 2020р. відкрито провадження за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 січня 2020 року справу призначено до розгляду на 12 год. 00 хв. 25 лютого 2020 року.

В судове засідання, призначене судом на 25 лютого 2020 року учасники справи не з`явилися.

24 лютого 2020 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи не раніше 25.03.2020, з підстав перебування на лікуванні в інфекційному відділі Червоноградської ЦМЛ з 20.02.2020, однак, колегія суддів враховуючи розумність строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції та час на який заявник просить відкласти розгляд справи, колегія суддів вважає за необхідне таке клопотання залишити без задоволення та розгляд справи продовжити за відсутності сторін.

Відповідно до ст. 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.147 ч.2 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ст. 268 ч.5 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши підставність заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктами 1-3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України передбачені підстави для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частина 4 ст. 423 ЦПК України передбачає, що не є підставою для перегляду за ново виявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно з ч.5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно з роз`ясненнями п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК 2004 року, ч.2 ст. 423 чинного ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказана правова норма передбачає, що це мають бути обставини, вони повинні бути істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору, вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. При цьому наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій ст. 423 ЦПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення за нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Верховний Суд у постанові від 29.08.2018 року у справі №552/137/15-ц зазначив, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається. Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК 2004 року, ч.2 ст. 423 чинного ЦПК України відсутні, а є підстави для перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом, а також, якщо обставини, визначені ч.2 ст. 361 ЦПК України 2004 року, ч.2 ст. 423 чинного ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. При вирішенні питання про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами суд має виходити з визначених ч.2 ст. 361 ЦПК 2004 року, ч.2 ст. 423 чинного ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як на нововиявлену обставину, ОСОБА_1 посилається на те, що дані які містяться в довідці № 8861 від 16.10.2015 року, виданої КП Комінтех про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та є власником квартири АДРЕСА_2 , також разом з ним зареєстровані повнолітні члени сім`ї ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітній внук ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с.58), містять завідомо неправдиві відомості щодо нібито наявності одноособового власника вищезгаданої квартири, який є фактично співвласником. Вказані обставини не були відомі суду апеляційної інстанції, що унеможливило встановлення фактичних обставин і які мають важливе значення для правильного вирішення справи, що і призвело до постановлення вищезазначених незаконних рішень в користь позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Відтак, правове значення для вирішення справи має встановлення факту користування споживачами житлово-комунальними послугами та відповідно оплата таких.

Тобто, зазначення у довідці про склад сім`ї правового статусу «власник чи співвласник» на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні не впливає.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена заявником обставина не є нововиявленою обставиною, такою, що має істотне значення для вирішення спору, а відтак не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст.423 ЦПК України, докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини у справі "Христов проти України" (рішення від 19 лютого 2009 рок) вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. (дивитися справу "Брумареску проти Румунії". ( Brumarescu v. Romania) /GC/ N28342/95, п.61, ECHR 1999- УІІ).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини. ( Справа Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia ) заява № 52854/99, п. 52,ECHR .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За наведеного, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року слід відмовити через відсутність передбачених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 423, 429 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року у справі за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2016р. у справі за позовом Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору укладеним, на умовах передбачених нормативним актом, та стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,-

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 25 лютого 2020 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П.Цяцяк

Н.О.Шеремета