РІШЕННЯ

іменем України

"08" вересня 2020 р. Справа № 145/1301/20

Провадження № 2-о/145/92/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Іванівка Антрацитівського району Луганської області померла її баба ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті вона була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Факт смерті ОСОБА_2 стверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 53, виданим 08 липня 2020 року Антрацитівською центральною міською багатопрофільною лікарнею Луганської НР та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 28 липня 2020 року відділом запису актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської Народної Республіки на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Іванівка Антрацитівського району Луганська область.

За життя вона не отримала пенсії за останній рік, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово непідконтрольної території. Вона взята на облік за адресою АДРЕСА_2 .

Вона постійно проживала та була зареєстрована разом з її бабою, до дня смерті здійснювала за нею догляд, так як внаслідок похилого віку вона не могла самостійно забезпечувати свою життєдіяльність. Вони проживали однією сім`єю за рахунок її доходів.

Оскільки вона проживала разом з її бабаю ОСОБА_2 , були пов`язані спільним побутом, вона як її внучка зобов`язана була як особа пов`язана кровним спорідненням доглянути її до смерті, утримувати її забезпечувати її життєдіяльність вона має право на отримання несплаченої за життя пенсії, яка була призначена ОСОБА_2 .

В зв`язку з тим, що свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 видане на ім`я її баби ОСОБА_2 є нелегітимним, оскільки факт смерті не зареєстрований відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вона не має можливості звернутися до Пенсійного фонду з завою про припинення нарахування пенсії ОСОБА_2 з 08 липня 2020 року та отримання як член сім`ї нарахованої їй але не виплаченої пенсії та допомоги на поховання.

Просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася хутір Байрак Волоконовського району Курської області та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Іванівка Антрацитівського району Луганської області.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, про слухання справи повідомлена в установленому законом порядку. Надала суду заяву, в якій просить заяву задоволити з підстав викладених у ній, справу розглянути у її відсутності.

Представник заінтересованої особи ГУПФУ у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно в установленому законом порядку.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Іванівка Антрацитівського району Луганської області внаслідок "Хронічної недостатності кровообігу, хронічної ішемічної хвороби серця кардіосклероз дифузний", в підтвердження чому є лікарське свідоцтво про смерть № 53 від 08.07.2020 року (а.с. 7).

28.07.2020 року відділом запису актів громадянського стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської Народної Республіки було видано свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 (серія НОМЕР_1 ) відповідно до якого констатовано факт смерті особи ОСОБА_2 в смт. Іванівка Антрацитівського району Луганської області (а.с.3).

Заявник, будучи онукою померлої, в підтвердження чому є свідоцтво про народження її матері ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 в якому її матір`ю зазначена ОСОБА_2 (а.с.5), свідоцтвом про одруження батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 серія НОМЕР_3 (а.с.6), свідоцтвом про народження заявниці серія НОМЕР_4 (а.с.4) та свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 серія НОМЕР_5 (а.с.4) стверджує у заяві, що здійснити реєстрацію факту смерті ОСОБА_2 органи ДРАЦС відмовляють, оскільки акти видані на тимчасово окупованій території не мають юридичного значення на території України та не створюють юридичних наслідків.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 10б/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Відповідно до статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, згідно практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, зокрема у справах проти Туреччини (а саме, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи практику ЄСПЛ, яка є джерелом права в Україні, а також на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх зібраних у справі доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про встановлення факту смерті її баби на тимчасово окупованій території підлягають до задоволення, оскільки іншого порядку встановлення даного факту чинним законодавством не передбачено, а від цього залежать майнові права заявника, в даному випадку спір про право відсутній.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 9, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 258, 263, 264, 265, 293, 294, 315-319 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася хутір Байрак Волоконовського району Курської області померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Іванівка Антрацитівського району Луганської області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складання його в повному обсязі, тобто з 08.09.2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повної копії судового рішення.

Суддя:Н. О. Кіосак