Постанова

Іменем України

02 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 753/18814/19

провадження № 61-7575св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСВ «Практик»,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - Житлово-будівельний кооператив «Захисник»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року у складі судді Мицик Ю. С. та постанову Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Слюсар Т. А., Мостової Г. І.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ОСВ Практик».

Заява мотивована тим, що 20 червня 2014 року між ТОВ «ОСВ Практик» та ЖБК «Захисник» укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2 для будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки № :63:332:0051).

Згідно з умовами договору, ЖБК «Захисник» надавав можливість ТОВ «ОСВ Практик» залучати кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, за переліком, наведеним у договорі, у тому числі, квартири під № 126 у вказаному будинку.

Зазначав, що 14 вересня 2015 року між ним та ТОВ «ОСВ Практик» було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ТОВ «ОСВ Практик» передав у власність (продав), а він прийняв у власність (купив) майнові права на квартиру АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки № :63:332:0051). Визначено характеристику об`єкта продажу, його вартість та порядок розрахунків.

Згідно з умовами вказаного договору запланований термін здачі в експлуатацію об`єкту капітального будівництва - ІІІ квартал 2015 року, а підставою для отримання заявником свідоцтва про право власності на квартиру № 126 мали бути: договір купівлі-продажу майнових прав, довідка про оплату в повному обсязі вартості об`єкта продажу, акт приймання-передачі квартири, технічний паспорт.

Вважав, що ним у повному обсязі виконано умови договору, проте у визначений договором строк об`єкт капітального будівництва відповідно до вимог чинного законодавства в експлуатацію ТОВ «ОСВ Практик» не здало, а об`єкт продажу згідно з актом приймання-передачі заявнику не передало.

Вказував на те, що протягом тривалого часу про причини затримки з будівництвом та введенням в експлуатацію житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки № :63:332:0051) ТОВ «ОВС Практик» не повідомляло, чітких термінів завершення та введення в експлуатацію вказаного об`єкту капітального будівництва не визначило.

Зазначав, що з метою забезпечення свої прав він має намір звернутися до суду з позовом до ТОВ «ОСВ Практик» про визнання майнових прав на частку в об`єкті незавершеного будівництва у розмірі проінвестованої квартири та визнання за ним майнового права на отримання в натурі об`єкта інвестування відповідно до договору купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд забезпечити майбутні позовні вимоги до ТОВ «ОСВ Практик» шляхом заборони ТОВ «ОСВ Практик» та третім особам вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_4 АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051), які придбані заявником відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «ОСВ Практик» 14 вересня 2015 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено.

Заборонено ТОВ «ОСВ Практик» та третім особам вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_4 АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051), які придбані заявником відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «ОСВ Практик» 14 вересня 2015 року.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що предмет позову, з яким має намір звернутися до суду заявник, взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав заявника, за захистом яких яких він має намір звернутись до суду.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року апеляційну скаргу ЖБК «Захисник» залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року - без змін.

Судове рішення мотивовано тим, що, вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 149, 150, 153, 263 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, надав правильну правову оцінку заявленим стороною заявника ризикам утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову і вірно оцінив співмірність вимог заяви про забезпечення позову із позовними вимогами позову ОСОБА_1 , з якими він має намір звернутися до суду, й дійшов обґрунтованого висновку про її задоволення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2020 року до Верховного Суду, ЖБК «Захисник», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що заходи забезпечення позову застосовані без достатньої правової підстави, оскільки позивач не обґрунтував у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду. Крім того, при постановленні оскаржуваних судових рішень суди не з`ясували можливість вжиття заходів зустрічного забезпечення позову. Також звертає увагу на те, що між ОСОБА_1 та ЖБК «Захисник» відсутні правовідносини, в тому числі договірні відносини та взаємні зобов`язання.

Відзив на касаційну скаргу подано не було.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2020 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2020 року справу призначено до розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ЖБК «Захисник» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року

№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, районний суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що є підстави для забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ОСВ Практик» та третім особам вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на спірну квартиру, є доцільним та співмірним з можливими вимогами майбутнього позову, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що предметом спору у даній справі є вимоги щодо визнання майнових прав на частку в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії, а невжиття співмірних заходів забезпечення позову може мати негативні наслідки та утруднити виконання ймовірного судового рішення у разі задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, щопри постановленні оскаржуваних судових рішень суди не з`ясували можливість вжиття заходів зустрічного забезпечення позову є безпідставними, оскільки наявності обставин, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, судами не встановлено.

Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право, проте не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення передбачені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Крім того, положеннями частини шостої статті 154 ЦПК України передбачено право відповідача звернутись до суду першої інстанції з клопотанням про вжиття заходів зустрічного забезпечення та надати докази, які на його думку підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.

Доводи касаційної скарги ЖБК «Захисник» фактично зводяться до вирішення майбутніх позовних вимог ОСОБА_1 , що не допускається на стадії вирішення заяви про забезпечення позову, оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не вирішується наперед результат розгляду справи по суті позову.

Твердження заявника про те, що висновки судів в оскаржуваних судових рішеннях суперечать практиці Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 761/39201/18 (провадження 61?9850св19) є необґрунтованими, оскільки судами встановлено реальність цивільно-правового спору між сторонами та об`єктивні ризики утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк