Справа № 594/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Борщівського районного суду від 03 січня 2018 року з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 30 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Поряд з тим зазначила, що виконавчий лист за рішенням суду вона звернула до виконання в квітні 2018 року і на сьогодні відповідач регулярно сплачує усю суму аліментів, однак до інших обов`язків відповідач ставиться неналежно. Він не цікавиться життям сина, не спілкується з ним, не бере жодної участі в житті дитини. З часу народження дитини, не подарував синові жодної іграшки, не вгостив солодощами чи фруктами. На сьогодні, суми аліментів в розмірі 1200 грн. на утримання дитини віком 3 роки 3 місяці не вистачає. Усі витрати на утримання дитини несе вона. Дитина проживає з нею.

Крім того, зазначила, що з часу присудження аліментів, майновий стан дитини змінився. Син підріс, в нього з`явилися свої вподобання, інтереси, своє бачення на світ. Він захоплюється малюванням, а серед іграшок до вподоби роботи - трансформери. Також він відвідує дитячий садок, а тому збільшилися витрати на одяг, взуття. За два роки змінилася економіка в державі, ціни на одяг, продукти харчування, значно подорожчали.

На даний час вона ніде не працює, займається вихованням сина. Будь-яких доходів не отримує, час від часу їй допомагає її мати та батько, в той час як на утриманя сина вона щомісячно витрачає більше 7650 грн.

А тому, просила суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно, і до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

У визначений в ухвалі суду строк, відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що позов не визнає та вважає, що такий до задоволення не підлягає посилаючись на те, що позивач вказує на те, що збільшились витрати на утримання сина, однак будь-яких належних та допустимих доказів того, яку суму коштів вона витрачає на його утримання у місяць, суду не надала, а лише підтверджує витрати, які несе на оплату дитячого садочка.

Крім того, позивач зазначила, що він не цікавиться життям сина, не спілкується з ним, не бере участі в житті дитини, що не відповідає дійсності. Так, він намагався постійно бачитись із сином і вживав для цього заходи, проте позивач заборонила йому спілкуватись із ним, пояснивши, що вона живе з іншим чоловіком, який вже є йому татом.

При цьому, неодноразово передавав кошти для сина, пересилав поштою подарунок на Святого Миколая , передає передачі із солодощами, продуктами харчування, одягом.

Коли запитував позивача, що потрібно купити для сина, то вона завжди відповідала, що йому нічого не потрібно, у нього все є.Пропонував поїздки на різні атракціони, однак позивач також відмовляється.Коли телефонував до неї і просив, щоб вона надала слухавку синові, то позивач також в цьому відмовляла.А коли їй потрібно було дати його дозвіл на виїзд сина за кордон, то вона дуже добре з ним розмовляла, а потім, добившись свого, перестала це робити.

Позивач посилається на те, що вона витрачає у місяць 7650 грн. на утримання сина, і з наданого нею розрахунку вбачається, що він у тиждень сам споживає м`ясних виробів на 450 грн., чого реально бути не може, адже він ще харчується у садочку. Щодня він споживає солодощів на 40 грн. та йогурт на 12 грн., що теж є нереальним.

Поряд з тим зазначив, що він уклав повторно шлюб і ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася дочка ОСОБА_5 , на утримання якої він також несе витрати. Остання хворіє і на її лікування він витрачає значні кошти.

Окрім того, його дружина в даний час вагітна і перебуває на 32 тижні вагітності і повинна народити на початку березня 2020 року, в зв`язку з чим витрати у нього ще більше зростуть. Також він несе витрати на оплату комунальних послуг квартири, в якій живе разом із сім`єю.

В той же час розуміє, що як батько дитини, зобов`язаний її утримувати, що і робить, сплачує аліменти, визначенні рішенням суду і буде їх надалі сплачувати, а платити більшу суму, не має змоги через вказані ним обставини.

Окрім того у позовній заяві позивач стверджує, що вона не може знайти роботу, не має з ким залишити дитину, однак в інтернеті вона постійно викладає свої світлини, де відпочиває у Тернополі, Чорткові, Буковелі, Береговому без дитини, на що кошти має.

Позивач подала відповідь на відзив, у якій виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотивів їх визнання або відхилення, зводячи останні до своєї незгоди з аргументами відповідача.

Дослідивши обставини, на які сторони посилаються як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши докази надані ними, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.192 цього ж Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується присяжним перекладом повної виписки свідоцтва про народження відділу державної реєстрації актів громадянського стану в місті Пясечно Республіки Польща від 26.09.2016 року.

Також встановлено, що сторони розірвали шлюб 23 жовтня 2017 року, що підтверджується копією рішення Борщівського районного суду від 23 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили 20 листопада 2017 року.

Поряд з тим, встановлено, що на підставі рішення Борщівського районного суду від 03 січня 2018 року звідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с.Кривче Борщівського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с.Іванків Борщівського району Тернопільської області, паспорт серії НОМЕР_2 , стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1200 грн щомісячно, починаючи з 30 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом із сином проживає в АДРЕСА_1 . На даний час ніде не працює, у своїй власності рухомого чи нерухомого майна не має. Дитина знаходиться на повному утриманні матері та родичів, оскільки батько не допомагає в вихованні дитини та не приділяє належної уваги. Наведене підтверджується довідкою про склад сім`ї №1173 від 01.11.2019 року, виданою виконкомом Скала - Подільської селищної ради, та актом обстеження житлових умов заявника №94 від 01.11.2019 року, складеного комісією Скала - Подільської селищної ради.

Згідно довідки №6/2-14 від 02 січня 2020 року, виданої Скала - Подільською селищною радою, ОСОБА_3 відвідує Іванківський ДНЗ «Сонечко», батьківська плата за 1 день відвідування становить 10, 80 грн. З серпня 2019 року по жовтень 2019 року сплачено батьківської плати в сумі 550 грн.

Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 01 лютого 2018 року уклав шлюб із ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Також встановлено що у шлюбі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_5 . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

Згідно довідки виданої 30 січня 2020 року Тернопільським районним центром первинної медико-санітарної допомоги амбулаторією загальної практики- сімейної медицини смт.Велика Березовиця, дочка відповідача ОСОБА_5 часто хворіє простудними захворюваннями.

Відповідно до копії обмінної карти пологового будинку, полового відділення лікарні ТЦРЛ, дружина відповідача ОСОБА_8 є вагітною другою дитиною.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в с.Кривче Борщівського району Тернопільської області, але не проживає. На території Кривченської сільської ради, домоволодіннями, транспортними засобами та земельними паями не володіє. Наведене вбачається з довідок Кривченської сільської ради №№158, 159 від 30.01.2020 року.

Згідно копії довідки №68 від 05.09.2019 року, відповідач разом з дружиною ОСОБА_8 та дочкою ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_2 .

Крім того встановлено, що відповідач ніде не працює, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_5 на його ім`я.

Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоров`я, отримує регулярний дохід, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду.

Суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання сина.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; тоді як відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складав: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В зв`язку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання сина.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує обставини наведені відповідачем, які вказують на те, що останній має іншу сім`ю, в якій виховується малолітня дитина, крім того, чекає на народження другої дитини, не отримує регулярний дохід, не має у власності рухомого чи нерухомого майна, та оскільки відповідачем не стверджено обставин щодо отримуваного ним доходу, спроможності такого сплачувати аліменти у сумі 3500 грн. на місяць, приходить до висновку, що аліменти підлягають збільшенню до розміру наближеному до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в даному випадку у сумі 2000 грн. щомісячно.

Такий висновок суд обґрунтовує і тим, що сторони фактично приховують свій матеріальний стан, джерела доходів, при цьому будь-яких належних доказів того, що такий їх стан змінився, і в яку сторону у порівнянні з періодом, коли вирішувалось питання про стягнення аліментів, не надали. При цьому, суд враховує твердження позивача про те, що на утримання сина у місяць вона витрачає 7650 грн., крім того, утримує себе, хоча офіційних доходів не має. В свою чергу відповідач посилається на те, що має іншу сім`ю, живе у найманому житлі, при цьому несе значні витрати як на утримання сім`ї, так і місця проживання.

З огляду на що, суд приходить до висновку, що матеріальне забезпечення сторін не може бути критичним, а є цілком достатнім.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , зареєстрованого в с.Кривче Борщівського району Тернопільської області, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с.Іванків Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_6 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Відкликати з Борщівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) виконавчий лист №594/1369/17 від 03 січня 2018 року, виданий Борщівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 30 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: