КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3584/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

24 лютого 2020 року суддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І., перевіривши відповідність вимогам ст. ст. 352-356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно Діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди за навмисне розповсюдження завідомо наклепницької інформації, визнання відомостей недостовірними, наклепом та такими, що не відповідають дійсності та порушують права позивача,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2019 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 02.09.2019 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.09.2019 апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків терміном 5 (п`ять) днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.09.2019 апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто апелянту.

03.01.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2019.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.01.2020 цивільну справу повернуто до Деснянського районного суду м. Києва для усунення недоліків у її оформленні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.02.2020 апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.

У зазначеній ухвалі вказувалось, що матеріали поданої апеляційної скарги не відповідають вимогам, встановленим ст. 354 ЦПК України, а саме: апелянтом не зазначено поважних причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення.

При цьому, зазначені апелянтом підстави на підтвердження поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення, зокрема його матеріальна неспроможність, вказаною ухвалою визнано неповажними, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи довічно та в силу вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є звільненим від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях (т. 4, а.с. 200-202).

Копія ухвали від 06.02.2020 була отримана апелянтом 10.02.2020, про що свідчить відповідна відмітка на зворотному повідомленні про вручення поштового відправлення (т. 4, а.с. 204).

Так, на виконання вимог ухвали від 06.02.2020, апелянтом 18.02.2020 було подано до Київського апеляційного суду клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Однак, у вказаному клопотанні не наведено жодної причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення, які можуть бути визнані судом об`єктивно непереборними та такими, що об`єктивно не залежали від волевиявлення сторони.

Натомість, враховуючи те, що з моменту ухвалення оскаржуваного рішення минуло більше чотирьох місяців, а з моменту постановлення ухвали Київського апеляційного суду від 30.09.2019 про повернення апеляційної скарги та дати повторного звернення апелянта до Київського апеляційного суду з аналогічною апеляційною скаргою - три місяці, посилання апелянта на те, що він пропустив строк для такого звернення, оскільки скористався своїм правом на касаційне оскарження ухвали від 30.09.2019 року, також не можуть свідчити про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для вчинення особою відповідної процесуальної дії (подання апеляційної скарги).

Разом з тим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Критеріями оцінювання розумності строку розгляду справи, серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, оскільки підстави, наведені апелянтом в обґрунтування причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження, є неповажними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно Діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди за навмисне розповсюдження завідомо наклепницької інформації, визнання відомостей недостовірними, наклепом та такими, що не відповідають дійсності та порушують права позивача - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Оніщук М.І.