ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсним договору дарування, продовження строку для прийняття спадщини, визнання права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6 . На час смерті позивач була малолітньою, оскільки їй було всього 10 років. Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, в Цивільному Кодексі Української РСР в редакції 1963 року не було норми, аналогічної ч. 5 ст. 1268 Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року і неповнолітні особи не вважались автоматично прийнявшими спадину. На них розповсюджувалась загальна норма ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року про те, що спадщина може бути прийнята двома шляхами - фактичним вступом в управління або володінням спадковим майном, або поданням заяви про його прийняття в нотаріальну контору. Ці дії повинні мати місце на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, за неповнолітніх юридичні дії повинні здійснювати їх законні представники (ст. 241 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року). Однак в силу свого малолітнього віку вона не мала можливості подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого батька. Крім того, їй взагалі не було відомо про наявність у батька спадкового майна. Мати позивача, як і законний представник ОСОБА_2 не здійснили заходів щодо належного захисту її прав. Вважає, що бездіяльність її законних представників в той час коли вона була малолітньою дитиною, призвела до пропуску строку для прийняття спадщини та для звернення до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини. Ця бездіяльність суперечила її майновим правам та інтересам, як малолітньої дитини і є поважною причиною для продовження строку на прийняття спадщини. Покладаючи законні сподівання на належне виконання обов`язків її законними представниками, щодо її прав та інтересів, вона не знала і не могла передбачити, що її права було порушено. При оформленні спадщини після померлої матері в серпні 2016 року від нотаріуса вона дізналась, що у шестимісячний термін після смерті батька відповідачі звернулись до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з відповідними заявами про прийняття спадщини за законом та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак відповідачами був прихований факт, що у померлого є ще одна донька, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 09.08.2016 р. В серпні 2016 року вона звернулась з заявою про прийняття спадщини після померлого батька. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.08.2016 р. їй було відмовлено, оскільки законним представником не була своєчасно подана заява про прийняття спадщини, спадкоємцями, які подали заяви про прийняття спадщини було приховано той факт, що у померлого є ще одна малолітня донька і отримано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом, а їх згоди на внесення змін до свідоцтв про право на спадщину відсутні. Враховуючи вище викладене, позивач просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видані Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на ім`я відповідачів після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати поважною причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, розподілити частки у спадковому майні відповідно до кола спадкоємців. В подальшому уточнивши позовні вимоги та частково змінивши предмет позову, просила визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на ім`я відповідачів після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати недійсним договір дарування частини квартири АДРЕСА_1 , від 23.04.2004 року, посвідчений завідуючою Першої Павлоградської держнотконтори Шкицькою Ю.А., зареєстрований за № 1-1123, визнати поважною причину пропуску нею строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , продовжити їй строк для прийняття спадщини, визнати за нею право власності на 1/10 частину однокімнатної квартини АДРЕСА_1 , та на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_2 . (том 1 а.с. 2-5,45-47,118-121,140-144).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (том 2 а.с.67-71).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на те, що висновки суду 1 інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити (том 2 а.с. 81-85).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (т.1 а.с 7).

Матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що шлюб між батьками позивача було розірвано, після чого ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с 80), а ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 (т.1 а.с. 10).

Батько позивача ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (т.1 а.с. 8).

Судом 1 інстанції також встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом по обліку на розподілу житлової площі Павлоградської міської ради 27.10.1998 року, розпорядження № 14730 від 27.10.1998, зареєстрованого в Павлоградському МБТІ і записаного в реєстрову книгу за № 15-185 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 , та на підставі свідоцтва про право власності САА № 559017 від 26.12.2003, договору купівлі продажу від 27.02.1999 на праві спільної часткової власності (по Ѕ кожному) належав будинок та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.67-72).

Відповідно до копії спадкової справи № 495 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 заповіт відсутній, з заявою про прийняття спадщини за законом 24.6.2003 звернулись ОСОБА_12 (батько померлого), ОСОБА_2 (мати померлого), ОСОБА_4 (дружина померлого) в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , в заяві про прийняття спадини від 17.06.2003 зазначено «Сповіщаєм, що інших спадкоємців не має». ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 після смерті її чоловіка ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-76 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 . 20.01.2004 ОСОБА_4 як законному представнику неповнолітньої ОСОБА_5 після смерті її батька ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-78 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 . 20.01.2004 ОСОБА_12 після смерті його сина ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-80 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 . 20.01.2004 ОСОБА_2 після смерті її сина ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-82 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 . 20.01.2004 ОСОБА_4 після смерті її чоловіка ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-88 на 1/8 частину житлового будинку з господарчими спорудами, які розташовані на земельній ділянці, площею 1978 кв.м. по АДРЕСА_2 . 20.01.2004 ОСОБА_4 як законному представнику неповнолітньої ОСОБА_5 після смерті її батька ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-90 на 1/8 частину житлового будинку з господарчими спорудами, які розташовані на земельній ділянці, площею 1978 кв.м. по АДРЕСА_2 . 20.01.2004 ОСОБА_12 після смерті його сина ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-86 на 1/8 частину житлового будинку з господарчими спорудами, які розташовані на земельній ділянці, площею 1978 кв.м. по АДРЕСА_2 . 20.01.2004 ОСОБА_2 після смерті її сина ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-84 на 1/8 частину житлового будинку з господарчими спорудами, які розташовані на земельній ділянці, площею 1978 кв.м. по АДРЕСА_2 . 05.08.2016 ОСОБА_1 звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадину після смерті батька ОСОБА_6 . Постановою від 09.08.2016 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. (т. 2 а.с.1-38).

Відповідно до договору дарування від 23.04.2004 № 639004 та договору дарування від 23.04.2004 № 639005 ОСОБА_12 та ОСОБА_4 подарували свої частки житлового будинку з господарчими спорудами, які розташовані на земельній ділянці, площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_2 , та квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 .

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , та спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_3 , що підтверджується копією спадкової справи № 238/2018 (т. 1 а.с.210-220).

Мати позивача ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 9)

Після смерті батьків ІНФОРМАЦІЯ_6 піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_1 було призначено її бабусю - мати батька ОСОБА_2 , в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 було звільнено від повноважень піклувальника, а ОСОБА_1 була направлена до навчального закладу на повне державне утримання та перебувала на обліку в службі у справах дітей як дитина - сирота до досягнення повнолітня ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується рішенням виконкому Павлоградської міської ради № 11 від 13.01.2010, витягом з обліково-статистичної картки дитини-сироти № 1/9-483, довідкою № 327 від 21.06.2016 служби у справах дітей Павлоградської міської ради (т. 1 а.с. 11-13).

Відповідно до рішення виконкому Павлоградської міської ради № 392 від 29.04.2011 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , було призначено піклувальником над неповнолітньою сестрою ОСОБА_1 , якій було надано статус дитини-сироти у зв`язку зі смертю батьків. (т. 2 а.с. 42).

Крім зазначеного, судом 1 інстанції також встановлено, що 05.08.2016 позивач звернулася до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори (т. 2 а.с. 33) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька, однак, постановою від 09.08.2016 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що вона спадщину не прийняла, спадщина була видана іншим спадкоємцям та відсутні їх згоди на внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, або відповідне судове рішення ( т. 2 а.с. 38).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд і інстанції зазначив, що задоволення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно по закінченню майже 16 років після спливу встановленого законом для вчинення цієї дії шестимісячного строку, в ситуації коли право на спадкове майно вже оформлене іншими спадкоємцями є недопустимим, оскільки порушує закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на справедливий суд.

Стосовно пропуску строку для прийняття спадщини суд 1 інстанції зазначив, що юридична необізнаність сторони щодо пропуску строку, порядку прийняття спадщини та необізнаність про наявність спадкового майна не являються поважними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам по справі та зроблені з дотриманням норм процесуального права з застосуванням відповідних норм матеріального права.

Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що батько позивача - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (том1 а.с. 8), тобто під час дії Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), який і підлягає застосуванню.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що після смерті батька, мати позивача по справі, як законний представник ОСОБА_1 (на той час малолітньої) в її інтересах вчиняла дії щодо прийняття спадщини.

Матеріали справи також не містять відомостей та доказів того, що законний представник ОСОБА_1 в її інтересах фактично вступив в управління спадковим майном.

Факту прийняття спадщини позивачем доведено також не було.

З матеріалів справи вбачається, що мати позивача ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 9).

Після смерті батьків ІНФОРМАЦІЯ_6 піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_1 було призначено її бабусю - матір батька ОСОБА_2 , в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 було звільнено від повноважень піклувальника, а ОСОБА_1 була направлена до навчального закладу на повне державне утримання та перебувала на обліку в службі у справах дітей як дитина - сирота до досягнення повнолітня ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується рішенням виконкому Павлоградської міської ради № 11 від 13.01.2010, витягом з обліково-статистичної картки дитини-сироти № 1/9-483, довідкою № 327 від 21.06.2016 служби у справах дітей Павлоградської міської ради (том 1 а.с. 11-13).

З матеріалів справи вбачається, що позивача по справі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 досягла повноліття.

Проте, одразу після досягнення повноліття до нотаріуса не зверталась.

Отже, враховуючи встановлені по справі обставини, суд 1 інстанції обгрунтовано відмовив позивачці у задоволенні позову, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що суд 1 інстанції не врахував того, на момент смерті батька позивач ОСОБА_1 була неповнолітньою, а її мати в свою чергу не здійснила дій щодо прийняття спадщини. Зокрема зазначає, що суд не врахував того, що повноліття вона досягла ІНФОРМАЦІЯ_8 , а тому це є поважною причиною пропуску строку.

Проте такі доводи не є поважною причиною для обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів зазначає, що суд 1 інстанції вірно вказав на те, що задоволення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно по закінченню майже 16 років після спливу встановленого законом для вчинення цієї дії шестимісячного строку, в ситуації коли право на спадкове майно вже оформлене іншими спадкоємцями є недопустимим, оскільки порушує закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на справедливий суд в такому його елементі, як правова визначеність.

При цьому колегія звертає увагу, що навіть після досягнення повноліття у 2011 році, до суду позивачка звернулася лише у 2016 році, тобто через 5 років.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Оскільки апеляційним судом не було встановлено порушень норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, ва рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: