Справа № 186/1799/19
Номер провадження № 2/0186/56/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2020 року м.Першотравенськ
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої - судді Янжули С. А.
секретар - Лиман Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного підприємства "Грандфінресурс" про визнання іпотеки припиненою,
06 листопада 2019 року позивачі звернулися до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про визнання іпотеки припиненою.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 12 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ПП "Грандфінресурс" було укладено договір №205183. Відповідно п.1.1 вказаного договору адміністратор зобов`язаний від імені та за рахунок учасника здійснити певні юридичні дії, спрямовані на отримання учасником грошової суми, зазначеної в договорі.
14 листопада 2012 року для отримання грошових коштів в розмірі 100 000 гривень за даним договором між ПП "Грандфінресурс" в особі Антіпова О.В., який діяв на підставі довіреності, та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та по довіреності від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , уклали договір іпотеки вартістю 60 000 гривень про передачу в іпотеку нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Договір іпотеки було укладено приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу та накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна - вищевказаної квартири.
Усі грошові зобов`язання позивачі перед відповідачем виконали, грошові кошти відповідачу виплатили, включаючи надмірно сплачені кошти в розмірі комісійного внеску та авансових внесків за договором у період з 12 жовтня 2011 року по 14 листопада 2012 року. Позивачі зверталися до відповідача із вимогою надіслати нотаріусу повідомлення про погашення ними позики в розмірі 100 000 гривень в повному обсязі, однак на телефонні дзвінки відповідач не відповідає, письмова вимога повернута позивачам без виконання.
Просять визнати іпотеку квартири АДРЕСА_1 , припиненою.
Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем знаходження юридичної особи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Враховуючи вимоги ст.210 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України.
Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Судом встановлено, що 12 жовтня 2011 року між ПП "Грандфінресурс" та ОСОБА_1 укладено договір №205183, згідно якого відповідач, за згодою позивача, зобов`язався вчинити від імені та за рахунок позивача певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, зазначеного в додатку №1 до даного договору, на умовах діяльності програми "Альянс Україна", що міститься в додатку №2, який є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно додатку №1 від 12 жовтня 2011 року до вказаного договору ОСОБА_1 надано 100 000 гривень, які остання повинна повертати 180 платежами, одноразовий комісійний внесок 7% - 7 000 гривень, адміністративний платіж 7% - 7 000 гривень, адміністративні витрати 0,25% - 250 гривень, чистий внесок 555,56 гривень, загальний платіж 805,56 гривень, мінімальний платіж 527,78 гривень.
В додатку №2 від 12 жовтня 2011 року до вказаного договору, вказані умови програми "Альянс Україна", в тому числі отримання позивачем позики.
14 листопада 2012 року між ПП "Грандфінресурс" та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та по довіреності від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 326Б, згідно якого іподекодавець передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . За домовленістю сторін вартість предмета іпотеки становить 60 000 гривень. Іпотекою забезпечувалося в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань ОСОБА_1 за договором №205183 від 12 жовтня 2011 року, а саме, але не обмежуючись наступними зобов`язаннями:
зобов`язання по поверненню в повному обсязі отриманих в порядку та на умовах відповідно до договору №205183 коштів в сумі 100 000 гривень, в термін до 15 вересня 2025 року, зобов`язання по поверненню відсотків та/або комісій в розмірі 250 гривень на місяць, зобов`язання щодо відшкодування позичальником витрат іпотекодержателя, пов`язані з пред`явленням вимог, отриманням виконання за договором №205183 та збитків іпотекодержателя, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за вказаним договором, зобов`язання по сплаті неустойки.
Пунктом 2.3 вказаного договору передбачено, що у разі належного виконання зобов`язань по договору №205138 іпотекодержатель зобов`язується виключити запис про обтяження предмету іпотеки з Державного реєстру іпотек.
Копіями квитанцій, долучених до матеріалів справи, підтверджується, що позивачі свої зобов`язання за договором виконали в повному обсязі.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).
Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).
Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.
Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).
Частиною третьою статті 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Змістом частин першої, другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.
Оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договорами іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються.
З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.
Звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту, незалежно від способу такого звернення, змінює порядок, умови та термін дії кредитного договору. На момент звернення з такою вимогою вважається, що строк користування кредитом сплив (п.4.4 кредитного договору). Рішення суду про стягнення заборгованості або звернення стягнення на заставлене майно підтверджує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти на кредит припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року №6-1206цс15.
Враховуючи викладене та те, що припинення зобов`язання ОСОБА_1 перед відповідачем за договором від 12 жовтня 2011 року, є сплатою позивачем на користь позивача грошових коштів у повному обсязі, позовів про стягнення боргів відповідачем до позивачів не пред`являлося, інші виконавчі провадження про стягнення з позивача на користь відповідача будь-яких коштів за вказаним договором відсутні, суд вважає, що такі обставини є підставою для припинення іпотечного договору.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки позовні вимоги задоволено, слід стягнути з відповідача на користь позивачів сплачений ними судовий збір при пред`явленні позову до суду, в сумі 768,40 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319,321,391,509,526,575,598,599 ЦК України, ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264,280-283 ЦПК України, Законом України "Про іпотеку",- суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного підприємства "Грандфінресурс" про визнання іпотеки припиненою - задовільнити.
Визнати Іпотечний договір від 14 листопада 2012 року, укладений між Приватним підприємством "Грандфінресурс" та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідчений 14 листопада 2012 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. за реєстровим номером №3265 - припиненим.
Стягнути з Приватного підприємства "Грандфінресурс" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 256 (двісті п`ятдесят шість) гривень 40 копійок.
Стягнути з Приватного підприємства "Грандфінресурс" на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 256 (двісті п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.
Стягнути з Приватного підприємства "Грандфінресурс" на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 256 (двісті п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.А.Янжула.