У Х В А Л А

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 362/6584/17

провадження № 61-12234ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В грудні 2017 рокуТовариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-банк» і відповідачем було укладено кредитний договір № 500395526, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 25 900, 00 грн. За наслідками укладення договорів факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимогиза кредитним договором від 24 липня 2013 року № 500395526.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконав належним чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з відповідача на свою користь існуючу заборгованість за кредитним договором від 24 липня 2013 року у розмірі 31 634, 59 грн.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2018 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено, стягнутоз ОСОБА_1 на користьТОВ «ФК «ЄАПБ»заборгованість за кредитним договором в сумі 31 634, 59 грн та судові витрати в сумі 1 600, 00 грн, а всього 33 234, 59 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2018 року у справі за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2020 року в задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2020 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 634, 59 грн. Вирішено питання судових витрат.

16 серпня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 надіслав засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» у задоволенні позову.

Заявник зазначив, що дана справаоскаржується з підстав, передбачених підпунктами «а», «в» та «г» пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема, зазначає, що суд при ухваленні оскаржуваного судового рішення не врахував правових висновків викладених у постановахВерховного Суду України.

Крім цього, заявник вказує, що справа становить значний суспільний інтерес, адже аналогічні правовідносини мають масовий характер, також справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки постанова Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року спричиняє безпідставне стягнення з нього грошових коштів.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі становить 31 634, 59 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Наведені у касаційній скарзіобставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у судових рішенняхВерховного Суду України, на які посилається заявник, встановлені обставини, які не є тотожними обставинам, встановленим судом в цій справі, а тому викладені у цих судовихрішеннях висновки не підлягають беззастережному застосуванню у цій справі.

Щодо доводів заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес,та має для нього виняткове значення Верховний Суд зазначає, що поняття значного суспільного інтересу та винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. ОСОБА_1 не навів переконливих доводів та не надаввідповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для заявникавиняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судоверішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостівідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук