21.02.2020 Справа № 756/6389/19
Номер провадження 2/7561196/20
Справа №756/6389/19
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Луценко О.М.,

за участі секретаря - Пляса Б.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення частки в спільному майні та компенсацію ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником 7/8 частини квартири АДРЕСА_1 з яких Ѕ частина майна належить позивачу на підставі договору купівлі- продажу,1/8 частини майна позивач отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а 3/4 частини на підставі договору дарування часткиквартири.

Відповідач є власником 1/8 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що складає 4,46 м.кв. Відповідач не проживає у вказаній квартирі, не приймає жодної участі в утриманні будинку та прибудинкової території, не сплачує витрат за житлово-комунальні послуги.

Позивач неодноразово пропонував викупити у відповідача частину спільного майна, однак згоди не отримав. Порядок користування між співвласниками житла не встановлений.

На підставі викладеного, позивач просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 , з компенсацією вартості даної частки, що була внесена ОСОБА_1 та зберігається на депозитному рахунку Оболонського районного суду міста Києва.

Позивач до судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

14 квітня 1995 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали в рівних долях квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі- продажу, реєстраційний № 1 /2275-2311, що укладена на Українській біржі « Десятинна».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.08.2012р. ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 успадкували по 1/8 частці квартири АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування частки від 28.02.2019р. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подарували свої частки квартири АДРЕСА_1 позивачу( а.с.14).

Таким чином позивачу належить 7/8 частки, а відповідачу 1/8 частка квартири АДРЕСА_1 .

Згідно висновку про вартість об`єкта вартості об`єкта оцінки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 35,70 кв.м., житловою площею 17,60 кв.м., оціночна вартість становить 785 968,07 грн.( а.с.20)

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України.

Відповідно ч.1 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем, на виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок Оболонськогорайонного суду м. Києва кошти у сумі 98246,01 гривень, відповідно до квитанції № 18 від 12 грудня 2019 року, відповідно до попередньо проведеної оцінки вартості майна. (а.с.48)

Ухвалюючи рішення про припинення права власності відповідача на 1/8 частки у майні, що належить їй на праві приватної спільної часткової власності, зі стягненням на її користь відповідної грошової компенсації, суд виходив із того, що частка у майні не може бути виділені в натурі, квартира є неподільною. Враховуючи таке припинення права власності на частину майна не завдасть істотної шкоди відповідачу оскільки на його користь буде стягнута відповідна грошова компенсація.

Таким чином, судом встановлено, що частка відповідача у спільній квартирі є незначною, є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на її частку не вбачається.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 274, 279, 354 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 356, 358, 382, 383, 386 ЦК України; ст. 155 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення частки в спільному майні та компенсацію-задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ) на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 , з компенсацією вартості даної частки в розмірі 98246,01 гривень, що була внесена ОСОБА_1 та зберігається на депозитному рахунку Оболонського районного суду міста Києва, відповідно до квитанції № 18 від 12 грудня 2019 року.

Визнати право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована - АДРЕСА_3 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована - АДРЕСА_3 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 13062,80грн. та судовий збір 982,47гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.М. Луценко