Справа № 182/5969/16-ц
Провадження № 2/0182/501/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.09.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді: Рунчевої О.В., секретаря: Нагаєвої Н.О., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, третя особа: Акціонене товариство "Нікопольський завод феросплавів" про визнання прав інтелектуальної власності у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 31 жовтня 2016 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом (а.с. 2-4), який згодом уточнював (а.с. 21), остаточно просив суд:

- відновити право власності на раціоналізаторські пропозиції його батька ОСОБА_2 зареєстровані Відкритим акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів за № 6 від 30.01.1985 року, № 1 від 04.01.1988 року, що існували до винесення рішення суду по справі в Нікопольському міському суді №2-4129/02;

- визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на майнові права на раціоналізаторські пропозиції, подані його батьком ОСОБА_2 Відкритому акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів» та зареєстровані № 6 від 30 січня 1985 року та № 1 від 04 січня 1988 року в тому числі у справі №2-4129/02;

- зобов`язати Другу Нікопольську державну нотаріальну контору видати йому документ про право на спадкування майнових прав по раціоналізаторським пропозиціям надані Відкритому акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів та зареєстровані № 6 від 30 січня 1985 року та № 1 від 04 січня 1988 року.

Свої вимоги мотивує тим, що він є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 у Другій Нікопольській нотаріальній конторі Дніпропетровської області заведено спадкову справу до майна померлого батька.

За життя ОСОБА_2 заповіту не залишав, він є спадкоємцем за законом після його смерті, інших спадкоємців немає, його рідна сестра та дочка померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на спадкове майно не претендувала.

До спадкового майна, яке залишилося після смерті батька, ОСОБА_2 входять його раціоналізаторські пропозиції, доказами наявності яких є свідоцтва на раціоналізаторські пропозиції № 6 від 30 січня 1985 року та № 1 від 04 січня 1988 року, що видані Відкритим акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» та що знаходяться у справі № 2-4129/02 (аркуш справи № 16). Майновими правами батька ОСОБА_2 на раціоналізаторські пропозиції називає право на отримання винагороди за використання раціоналізаторських пропозицій.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 від 25.10.2013 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на раціоналізаторську пропозицію. Дана відмова обґрунтована листом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» від 28 серпня 2013 року, однак вважає, що такий лист не може слугувати правовою підставою для відмови нотаріуса.

Зазначає, що у відповідності ст.ст. 1218, 1219 ЦК України він має право на спадкування майнових прав батька ОСОБА_2 на вказані вище раціоналізаторські пропозиції.

Враховуючи викладені обставини, він звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13 січня 2017 року, згідно вимог ЦПК України, що діяв на той час, відкрито провадження по даній справі.

05.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції.

У відповідності до п.9 ч.1 Розділу III Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні, проведеному у режимі відео конференції в порядку ст. 212 ЦПК України позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник Другої Нікопольської державної нотаріальної контори не з`явився, згідно листа завідувача Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_5 просять розглядати справу без їх представника (том 2, а.с.3).

Представник третьої особи ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву розглядати справу без його участі, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (том 2, а.с. 59).

Суд, вислухавши позивача, ознайомившись з копією спадкової справи № 623/2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оглянувши цивільну справу 2-4129/2002 року, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У судовому засідання встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 (а.с. 17).

За життя померлий ОСОБА_2 заповіту не залишав, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), сформованою за № 47916255 від 31 травня 2017 року (а.с. 77). Позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , доказів щодо інших спадкоємців ОСОБА_2 , які б претендували на отримання майна після його смерті матеріали справи не містять.

Згідно копії спадкової справи № 623/2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що надана на адресу суду Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 13 липня 2017 року (а.с. 81-140) вбачається наступне.

21 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 82).

18 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 86).

18 квітня 2013 року ОСОБА_1 видані свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частину вкладів з відповідними відсотками (а.с. 119) та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру (а.с. 121).

23 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на цінні папери, емітентом яких є Публічне акціонерне товариство «Дніпроспецсталь», із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно у садовому товаристві «Дружба 2», із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на раціоналізаторські пропозиції померлого ОСОБА_2 (а.с. 123,127, 127 на звороті).

23 жовтня 2013 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на цінні папери, емітентом яких є Публічне акціонерне товариство «Дніпроспецсталь» (а.с. 125).

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 жовтня 2013 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Є.В. Апальковим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на раціоналізаторську пропозицію у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не пред`явлено документи, які підтверджують наявність у померлого зазначеної раціоналізаторської пропозиції; відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на садовий будинок та земельну ділянку у садовому товаристві «Дружба 2» у зв`язку з тим, що не пред`явлено документи, що підтверджують право власності померлого на вказане майно (а.с. 129 на звороті, 130).

В обґрунтування свого позову про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 на майнові права на раціоналізаторські пропозиціїпозивач посилався, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 входять раціоналізаторські пропозиції, доказами наявності яких є свідоцтва на раціоналізаторські пропозиції № 6 від 30 січня 1985 року та № 1 від 04 січня 1988 року, що видані Відкритим акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» та що знаходяться у справі № 2-4129/02 (аркуш справи № 16), тому він як спадкоємець за законом після смерті батька має право на спадкування вказаних майнових прав у розумінні ст.ст. 1218, 1219 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як слідує зі ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в межах вирішення цивільно-правового спору.

Статтею ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, з вищенаведених норм права випливає те, що, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на будь-які майнові права є набуття спадкодавцем зазначених прав у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, доказуванню у даній категорії справ підлягає набуття за життя права власності спадкодавцем на відповідне майно, що входить до складу спадщини.

В той же час судом встановлено, що у провадженні Нікопольського міського суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа № 2-4129/2002 року за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» про стягнення авторської винагороди та встановлення факту використання раціоналізаторських пропозицій. Рішенням Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2002 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено (а.с. 164-167 цивільної справи № 2-4129/2002 року). Вказаним рішенням було встановлено, що згідно технічної експертизи, проведеної інститутом «Гіпросталь» у пропозиціях ОСОБА_2 відсутня новизна, та вони не можуть вважатися раціоналізаторськими пропозиціями, оскільки вони не дозволяють роботу зворотної системи без охолоджувачів та крім того, переливний з`єднувальний трубопровід був викладений у 1977 році в проектах «Гіпросталі». Тому суд, враховуючи зібрані по справі докази, дійшов до висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у суді.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 08 грудня 2003 року ОСОБА_2 в задоволенні касаційної скарги на рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області та ухвалу судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2003 року було відмовлено (а.с. 248 цивільної справи № 2-4129/2002 року)

Таким чином, рішення суду по цивільній справі № 2-4129/2002 року від 17 жовтня 2002 року набрало законної сили, тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлені цим рішенням обставини доказуванню не підлягають.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу наданого позивачем окремо, а також в їх сукупності, суд прийшов висновку, що позивачем не доведено набуття за життя його батьком ОСОБА_2 майнових прав на будь-які раціоналізаторські пропозиції, які б у свою чергу увійшли до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись 12, 13, 76-79, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, третя особа: Акціонене товариство "Нікопольський завод феросплавів" про визнання прав інтелектуальної власності у порядку спадкування за законом - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11.09.2020 року.

Суддя: О. В. Рунчева