Справа № 930/2030/20
Провадження №2/930/762/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без руху

08.09.2020 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Царапора О.П. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , представник за довіреністю позивача ОСОБА_2 , до Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

В Немирівський районний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник за довіреністю позивача ОСОБА_2 , до Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

У своїй заяві позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що належав її померлому батьку.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Справа позовного провадження характеризується наявністю двох сторін з протилежними інтересами і спірністю їх майнових та особистих немайнових правовідносин, які передаються на розгляд суду.

Отже, передумовою звернення до суду в порядку позовного провадження є наявність спірних правовідносин та необхідність захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, здійснення, яких є неможливим без судового втручання.

Відповідачем в позові зазначено Ситковецьку селищну раду, Немирівського району, Вінницької області, однак зі змісту позову вбачається, що доказів на підтвердження зазначених обставин в порушення п.5 ст.177 ЦПК України позивачем не надано, а саме: відсутні посилання на докази, які підтверджують наявність спору саме між сторонами в частині визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

За змістом ст. 392ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями.

Органи місцевого самоврядування, БТІ (територіальні органи міністерства юстиції України), інспекції архітектурно-будівельного контролю можуть бути залучені в якості відповідачів, якщо спадкодавець за свого життя або спадкоємці звертались до зазначених органів в межах їх компетенції та отримали відмову у вчиненні певних дій або мала місце бездіяльність цих органів.

Отже,позивачу слід надати відмову відповідача Ситковецької селищної ради Вінницької області в оформленні права власності за заповітом та обґрунтувати виниклий спір між відповідачем в частині визнання права власності на майно за заповітом.

Також позивач зазначає, що окрім неї інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини, однак жодним чином не підтверджує дані обставини. На огляд суду не надано доказів, а саме заяв про відмову від спадщини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Разом з тим позивачем не вказано, чи всі докази ним подано до суду.

Також ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358 .

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог даної Постанови, оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» хоча б за однією з таких спеціалізацій у межах напряму 1 «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і напряму 2 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності»

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

З огляду на те, що позовна заява хоча і містить ціну позову 80073, 00 гривень, однак відсутні докази на підтвердження її розміру (звіт про оцінку майна), а відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із вимогою про визнання права власності на нерухоме майно.

Крім цього, частиною 7 статті 177 ЦПК України, передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Крім того, позовна заява подана та підписана представником позивача за дорученням Войтенко Л.І., що суперечить нормам діючого законодавства.

Відповідно до положень ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положеннями ст.15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Документами, що підтверджують повноваження адвоката як представника є довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність (ч.4 ст.62 ЦПК України).

Згідно з ст.131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Розділом ХV Перехідних Положень Конституції України, а саме: п.п.11 п.16-1 визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" Закон № 1401-VIII, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Таким чином, норма Закону №1401-VIII відповідно до п.3 ч.1 ст.131-2 Конституції України щодо представництва виключно адвокатами в судах першої інстанції - почала діяти з 01 січня 2019 року.

Згідно ч.6 ст.19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч.4 ст.274 ЦПК України визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути вирішені спори щодо спадкування.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що представник за довіреністю не є особою, яка може здійснювати представництво інтересів сторони у даній цивільній справі, оскільки має місце спір про спадкування і дана цивільна справа не є малозначною.

Зазначені положення не суперечать конституційній нормі щодо права особи на отримання професійної правничої допомоги. Законодавче закріплення доручення саме адвокатам представництва інтересів особи у справах, які не відносяться до категорії малозначних, внаслідок складності та істотності правових наслідків, покликане забезпечити дотримання прав та інтересів особи, їх належний захист та виконання завдань цивільного судочинства.

Подана позовна заява підписана представником позивача ОСОБА_2 , як фізичною особою без статусу адвоката із підтвердженням його повноважень, виключно копією довіреності. До матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 не долучено доказів в підтвердження статусу представника позивача як адвоката, що визначає наявність сумнівів в поданні нею позовної заяви від імені позивача ОСОБА_1 , як належним представником.

Окрім того у прохальній частині позову у другому пункті наявне клопотання про витребування доказів, а саме позивач просить витребувати у державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. спадкову справу № 422/2019 до майна ОСОБА_3 відповідно до ст. 84 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 182 ЦПК України, у випадках визначених цим кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Статтею 183ЦПК України встановлені вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, які зокрема,мають містити повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), найменування суду, до якого вона подається; номер справи,прізвище та ініціали судді(суддів),якщо заява(клопотання,заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом,та прохання заявника; підстави заяви (клопотання,заперечення); перелік документів та інших доказів,що додаються до заяви (клопотання,заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом, а також вони підписуються заявником чи його представником.

Відповідно дост.84 ЦПК України,у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи,які він може спростувати; підстави,з яких випливає,що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Як встановлено, клопотання про витребування доказів не відповідає вимогам ст.ст.84, 183 ЦПК України, оскільки не викладене окремим документом, воно не містить вступну описову та прохальну частини, обґрунтування.

Таким чином, позивачу необхідно, на підтвердження своїх позовних вимог і наявностіправового характеру спору (наявності спору про право обґрунтувати свої позовні вимоги в частині виниклого спору між ним та відповідачем та надати відмову відповідача в оформленні спадкових прав, надати звіт про оцінку майна, викласти клопотання про витребування доказів відповідно до вимог ст..ст. 83,84 ЦПК України, надати докази відмови від спадщини решти спадкоємців та підтвердити повноваження представника позивача на представництво у судді.

Тому суд, відповідно до ст. 185 ЦПК України вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків.

Якщо позивач у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає зазначені вимоги, то на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України заява буде вважатися неподаною і буде йому повернута.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185, 318, ч.4 - 6 ст. 259, ст. 260 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник за довіреністю позивача ОСОБА_2 , до Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, залишити без руху, запропонувавши усунути недоліки у строк не пізніше 5 днів з дня отримання копії ухвали, надавши належно оформлену заяву.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.П. Царапора