ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/880/20 Справа № 204/7075/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

25 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ПрАТ «УПСК», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригод. Просив стягнути з відповідачки компенсацію заподіяної шкоди в сумі 503497,49 грн., заподіяної моральної шкоди в сумі 8810,00 грн., витрат з проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1500,00 грн., а також судові витрати (а.с.2 8, 96).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію заподіяної майнової шкоди в сумі 503497,49 грн., компенсацію витрат з проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1500,00 грн., компенсацію заподіяної немайнової (моральної) шкоди в сумі 8810,00 грн., компенсацію судових витрат у сумі 5739,77 грн., разом 519547,26 грн. (а.с.130-131).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 07 травня 2019 року залишено без задоволення (а.с.153).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.155-160).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.05.2017 року на перехресті Полтавського шосе та вул. Белградської в м. Дніпрі, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «BMW» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням відповідачки та автомобіля марки «Lexus» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), належного позивачеві. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна шкода.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW» застрахована третьою особою (а.с. 11).

30 березня 2018 року позивач звернувся до третьої особи із заявою про виплату йому страхового відшкодування.

14 червня 2017 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 13).

21 серпня 2017 року третя особа сплатила позивачеві страхове відшкодування в сумі 99500,00 грн. (а.с. 16, 17).

Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріальної шкоди володільцю КТС від 09.06.2017 року №94/17А, складеним судовим експертом Пилипенком О.С., ринкова вартість автомобіля позивача, на дату пригоди, склала 691285,53 грн., вартість відновлювального ремонту 602997,49 грн. За проведення дослідження позивачем сплачено 1500,00 грн. (а.с.18 60).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка 05.05.2017 року керувала автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, була володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальність за заподіяну шкоду в частині, що не покрилася страховиком має нести саме вона. Вина відповідачки встановлена Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 14.06.2017 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, вимога про відшкодування останньою позивачеві компенсації майнової шкоди (з урахуванням фактичного знищення автомобіля позивача) у сумі 503497,49 грн. є цілком обґрунтованими. Факт заподіяння майнової шкоди та вина відповідачки встановлені судом, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачеві насправді було завдано й немайнову шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через знищення належного йому майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК).

Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (ч.2 ст.16 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1192 ЦК також передбачено право потерпілого на відшкодування збитків, розмір яких визначається вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення речі, в повному обсязі.

За правилами ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п.12.1 ст.12, п.22.1 ст.22, п.32.7. ст.32 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або названим Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічну правову позиції викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 755/18006/15-ц.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не дослідив той факт, що страховою компанією ПрАТ УПСК мають бути покриті більші розміри завданих відповідачем збитків Позивачу, оскільки в рамках укладеного між ПрАТ УПСК та ОСОБА_3 . Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, передбачено додаткові виплати для відшкодування збитку завданого потерпілому або третій особі, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач звертався до третьої особи, однак отримав лист щодо відсутності підстав ПрАТ УПСК відшкодувати завдані збитки понад страхового ліміту (а.с.14). Крім того, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Відповідно до висновку судового експерта Пилипенка О.С. №94/17А від 09.06.2017 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт, без урахування коефіцієнту фізичного зносу деталей, складає 602997,49 грн. За проведення експертизи позивач сплатив 1500 грн.

Враховуючи те, що розмір завданої позивачу майнової шкоди перевищив ліміт відповідальності страховика, суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для покладення на відповідача, як вину в ДТП особу, цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду в частині визначення матеріальної шкоди, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки апелянт визначає суму відшкодування лише з матеріальних збитків, не враховуючи вартість ремонтно-відновлювальних робіт.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріальної шкоди володільцю КТС від 09.06.2017 року №94/17А, не було спростовано ні в порядку, передбаченому ст.13 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ні висновком судової авто-товарознавчої експертизи, клопотання про проведення якої відповідач не заявляв. Для з`ясування таких обставин необхідні спеціальні знання, а тому саме відповідач, який заперечував проти наданих позивачем доказів з цього приводу повинен був клопотати перед судом про проведення експертизи (ст.81, 103 ЦПК).

Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як передбачено ч.3,4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Докази у справі достовірно вказують на те, що ОСОБА_2 зазнав душевних страждань у зв`язку з пошкодженням автомобіля.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача зміну його звичного укладу та докладання ним додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, вимоги розумності та справедливості.

Суд першої інстанції, врахувавши вимоги розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 8810 грн.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. 259, 367, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: