Провадження № 2/761/2343/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2019 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Київстар» (далі по тексту - відповідач) про стягнення коштів,згідно якого просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача 537, 50 грн., з яких: 430,00 грн. - вартість телекомунікаційних послуг; 107,50 грн. - штраф.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.01.2019 р. він замовив у відповідача послуги Інтернет та телебачення, оплативши цього ж дня авансну плату за місяць в розмірі 430,00 грн., з яких 220,00 грн. - послуги телебачення; 180,00 грн. - послуги Інтернет; 30,00 грн. - оренда обладнання. Натомість, 21.01.2019 р. відповідач без будь-якого попередження відключив позивачу послуги, при цьому, телефоном представник відповідача повідомив, що позивач недостатньо сплатив кошти для активування послуг. Однак, перед початком підключення працівник відповідача запевнив позивача, що загальний розмір плати становить саме 430,00 грн., крім того, на інтернет-сайті ПрАТ «Київстар» за посиланням: www.kyivstar.ua, зазначалась інформація, що два місяці послуг Інтернет та телебачення надаються безкоштовно, а наступні два за півціни. 22.01.2019 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про відмову від послуг та прохання повернути кошти, на що отримав відповідь про необхідність звернутися до центру надання послуг Київстар та здійснити додаткові переговори.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на порушеннявідповідачем прав позивач, як споживача телекомунікаційних послуг, а також вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просить суд стягнути вартість телекомунікаційних послуг, які були сплачені відповідачу в розмірі 430,00 грн. та штраф за ненадання таких послуг в розмірі 107,50 грн.

Ухвалою від 18.11.2019 р. відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.01.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, згідно з яким представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Через канцелярію суду 17.01.2020 року надійшла відповідь позивача на відзив, в якій останній зазначив, що не погоджується з доводами відповідача та просить суд задовольнити його позовні вимоги.

23.01.2020 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача, в яких останній виклав свої заперечення стосовно позовних вимог та просить повністю відмовити в їх задоволенні.

В свою чергу, на адресу суду 29.01.2020 р. надійшли пояснення позивача щодо заперечення на відповідь на відзив, в яких позивач виклав свої міркування та просив задовольнити його позов.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на підставі замовлення від 18.01.2019 р. між ОСОБА_1 та ПрАТ «Київстар» було укладено Договір про надання телекомунікаційних послуг № 8697030 (далі - Договір), який є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України та умови якого викладені в Умовах надання телекомунікаційних послуг відповідача, що розміщені на інтернет-сайті ПрАТ «Київстар»: www.kyivstar.ua.

Згідно ст.ст. 626, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.ч.1,2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення, транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Положеннями статті 1 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що абонент - споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває у його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі.

Відповідно до ч.1 ст. 32 даного Закону споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг, зокрема, мають право на: вільний доступ до телекомунікаційних послуг; вибір оператора, провайдера телекомунікацій; вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг.

Частиною 2 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», обумовлено порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, зокрема умовами надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 року та іншими нормативно правовими актами.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначає позивач, підписуючи Замовлення, він замовляв наступні послуги: «Домашній Інтернет» на умовах тарифного плану «Безлім 100» вартістю 180 грн.; «Київстар ТБ» на умовах тарифного плану «Максимальний ТБ» вартістю 220 грн. та оренду обладнання відповідача вартістю 30 грн., тобто в сумі вартість послуг становила 430 грн.

А тому, 19.01.2019 р. ОСОБА_1 вніс абонентський початковий (авансовий) платіж на рахунок компанії «Київстар домашній Інтернет», призначення платежу поповнення Інтернету № НОМЕР_1 , у розмірі 430,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи Дублікатом квитанції № 0.0..1 та листом № 20.1.0.0.0/7-290201/877 заступника керівника департаменту по вдосконаленню бізнес-процесів і технології АТ «Приватбанк» від 04.02.2019 р.

Однак, послуги «Домашній Інтернет» та «Київстар ТБ», які позивач оплатив, так і не були надані ПрАТ «Київстар», внаслідок чого, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про відмову від послуг та повернення сплачених ним коштів.

Вказані обставини не заперечувались і стороною відповідача у письмовому відзиві на позов. Крім того, у своєму відзиві на позов відповідач вказав, що позивач у відповідача замовив послугу «Домашній Інтернет» на умовах тарифного плану «Безлім 100» вартістю 180,00 грн. на місяць; «Київстар ТБ» на умовах тарифного платну «Максимальний ТВ» вартістю 220,00 грн. на місяць.; додатковий пакет «КіноХіт» вартістю 69,00 грн. на місяць, таким чином, вартість замовлення становила 469,00 грн., а позивач вніс авансний платіж лише на суму - 430,00 грн., а тому, послуги позивачеві надані (підключені) не були, оскільки на думку відповідача останній не вніс повну суму авансового платежу.

Крім того представник відповідача зазначив, що відповідач готовий повернути позивачу сплачені ним 430,00 грн., але останній в порушення встановлених правил звернувся не надавши всіх необхідних для такої операції документів.

На підтвердження своє позиції, щодо вартості тарифного плану, який замовляв позивач, стороною відповідача доказів надано не було. Разом з тим, в рахунку - фактурі № 1-1459895 від 31.01.2019 р., яку також надав представник відповідача, виписану на ім`я позивача, вказано Договір № 8697030 від 18.01.2019 р., який має передбачені цивільним законодавством істотні умови договору, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові отримувача послуг, назву і банківські реквізити надавача послуг, вартість послуг, які складають - 430,00 грн., що свою чергу підтверджують позицію позивача.

Крім того, позивач в судовому засіданні і у відповіді на відзив наголошує, що додатковий пакет «КіноХіт» вартістю 69,00 грн. на місяць не замовляв, при цьому свої зобов`язання виконав по внесенню авансового платежу повністю, оскільки замовив лише послуги на суму 430,00 грн., крім того, 19.01.2019 р. за адресою проживання позивача, були здійснені необхідні монтажні роботи по підключенню до Інтеренету та Телебачення працівником Київстару, який також допоміг позивачу здійснити платіж послуг через мобільний додаток Приват24, де працівник особисто вказав суму авансового платежу в 430,00 грн.

Згідно пунктів 6 - 14 ст. 35 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року, споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право, зокрема, безоплатне отримання від оператора, провайдера вичерпної інформації про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг; своєчасне і якісне одержання послуг; на відмову від послуг у порядку, встановленому договором; відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером обов`язків, передбачених договором чи законодавством; оскарження неправомірних дій оператора, провайдера шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів; відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли.

Відповідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Положеннями частини 1статті 906 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації», оператор, провайдер телекомунікацій несе перед споживачами за ненадання оплачених телекомунікаційних послуг або надання їх в обсязі, меншому за оплачений, у розмірі оплаченої вартості ненаданих послуг та штрафу в розмірі 25 відсотків вартості послуг.

Таким чином, оскільки споживач (позивач) виконав умови Договору № 8697030 укладеного 18.01.2019 р. з відповідачем, однак провайдер (відповідач) не надав послуги «Домашній Інтернет» на умовах тарифного плану «Безлім 100» та «Київстар ТБ» на умовах тарифного платну «Максимальний ТВ», при цьому, кошти які були сплачені та зараховані на рахунок відповідача за послуги, споживу повернуті не були, а тому суд вважає, що необхідно стягнути з ПрАТ «Київстар» на корить позивача сплачені ним грошові кошти в сумі 430,00 грн. А також, з відповідача на користь позивача, в порядку п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації», підлягає стягненню штраф у розмірі 25 відсотків від вартості послуг, що становить 107, 50 грн. (430 x 25 %), а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 537, 50 грн. (430,00 грн. + 107,50 грн.).

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «Київстар» на користь держави судовий збір в сумі 768,40грн.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 626-629, 633, 901, 906 ЦК України, ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст.32, 63 Закону України «Про телекомунікації»,ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76 - 81, 133, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 352 - 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київстар» на користь ОСОБА_1 537 (п`ятсот тридцять сім) грн. 50 коп., з яких: 430 (чотириста тридцять) грн. 00 коп. - вартість телекомунікаційних послуг; 107 (сто сім) грн. 50 коп. - штраф.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київстар» на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: