У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 202/5774/17

провадження № 61-11714 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення,

В с т а н о в и в:

У вересні 2017 року АТ КБ «ПрватБанк» звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного та іпотечного договору, визнання дій банку по зверненню стягнення на будинок і земельну ділянку нікчемними, незаконними і недійсними, припинення права власності банку на будинок і земельну ділянку і зобов`язання їх повернути, повернуто особі, яка його подала.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року залишено без змін.

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув питання про прийняття зустрічного позову до судового засідання, яке було призначене на 27 лютого 2020 року. Разом із цим, у касаційній скарзі заявник також зазначає, що посилання суду першої інстанції на відмінність предметів спору і предметів доказування не є підставою для повернення зустрічного позову, оскільки цей позов взаємопов`язаний з первісним позовом про виселення.

Дослідивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження у зв`язку із наступним.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Постановляючи ухвалу про повернення зустрічного позову ОСОБА_1 у даній справі, Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у своїй ухвалі від 25 лютого 2020 року, з висновками якого погодився також Дніпровський апеляційний суд у постанові від 15 липня 2020 року, виходив із того, що первісний та зустрічний позов мають різні предмети спору та доказування, і їх спільний розгляд не є доцільним.

Колегія суддів погоджується із відповідними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, а також фактичним обставинам справи, встановленими судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів.

Як установлено судами попередніх інстанцій, у вересні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська суду від 07 лютого 2018 року провадження у вказаній цивільній справі зупинено до набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в справі № 202/6443/17 (за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л. Л. про скасування запису про державну реєстрацію прав та визнання права власності).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровськавід 19 серпня 2019 року поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного та іпотечного договору, визнання дій банку по зверненню стягнення на будинок і земельну ділянку нікчемними, незаконними і недійсними, припинення права власності банку на будинок і земельну ділянку і зобов`язання їх повернути, повернуто заявнику.

Відповідно до частини першої статті 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина друга статті 193 ЦПК України).

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити дійсні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Відповідно до частини першої, третьої статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що під час розгляду вказаних позовів дослідженню підлягають різні обставини та похідні від них правовідносини, а тому дані обставини вказують на відсутність у них спільного предмета спору, що відповідно свідчить про недоцільність взаємного розгляду первісного та зустрічного позовів.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції вирішив питання про повернення зустрічного позову не в підготовчому судовому засіданні колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки в пункті 4 частини другої статті 197 ЦПК України зазначено про право суду на вирішення питання про прийняття зустрічного позову в підготовчому засіданні, якщо це питання не було вирішено раніше.

При цьому, колегія суддів звертає увагу заявника, що повернення зустрічного позову не є перешкодою для його подання до суду в загальному порядку, з дотриманням вимог, установлених ЦПК України.

Зазначені ОСОБА_1 в її касаційній скарзі інші аргументи також є необґрунтованими та виключно її суб`єктивними судженнями, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, і спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень.

Із змісту касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов