Постанова

Іменем України

02 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 554/10962/16-ц

провадження № 61-44796св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 червня 2018 року в складі судді Тімошенко Н. В. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року в складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Гальонкіна С. А., Обідіної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 2011 року вона працює радником міського голови із питань пасажирських перевезень на громадських засадах. 26 жовтня 2016 року ОСОБА_2 направив листа міському голові, зміст якого, містить образливу інформацію щодо її моральних та професійних якостей. Фактично ОСОБА_2 поширив недостовірну інформацію про створення ОСОБА_1 сепаратистського угрупування.

З огляду на викладені обставини ОСОБА_1 просила суд:

визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію інформацію, викладену в листі від 26 жовтня 2016 року № 24, який адресований Полтавському міському голові Мамаю О. Ф ;

зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, поширену ним в листі у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом направлення від мешканців будинку АДРЕСА_1 та членів автогаражного кооперативу «Каштан-1» (далі - АГК «Каштан-1») нового листа Полтавському міському голові у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти в сумі 3 000,00 грн як компенсацію за завдану їй моральну шкоду.

У вересні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_2 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Мотивуючи зустрічний позов вказував, що ОСОБА_1 не сплачує платежі за комунальні послуги та членські внески, підбурює мешканців розповсюджувати неправдиву інформацію щодо фінансових видатків правління АГК «Каштан-1», безпідставно звертається до поліції.

Враховуючи викладене ОСОБА_2 вважає, що такими діями ОСОБА_1 завдала йому моральну шкоду в розмірі 691 200,00 грн, яку він просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 12 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності, порушує права та честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, викладену в пункті 4 листа від 26 жовтня 2016 року № 24, адресованого Полтавському міському голові Мамаю О. Ф. , щодо створення особою сепаратистського угрупування.

Зобов`язано голову правління АГК «Каштан-1» ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, поширену у листі від 26 жовтня 2016 року № 24, щодо створення особою сепаратистського угрупування у спосіб, найбільш близький до способу її поширення, шляхом направлення листа Полтавському міському голові Мамаю О. Ф. у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції визнав інформацію, викладену в пункті 4 листа від 26 жовтня 2016 року № 24, який адресований Полтавському міському голові, щодо створення особою сепаратистського угрупування недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права та завдає шкоди гідності, діловій репутації ОСОБА_1 , а тому вважав, що така інформація підлягає спростуванню. При цьому суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 не надала доказів наявності негативних наслідків у вигляді моральних страждань.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів того, що йому було завдано моральну шкоду діями ОСОБА_1 .

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 червня 2018 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодуванням моральної шкоди та судового збору і в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн компенсації у відшкодування завданої моральної шкоди.

Судові витрати ОСОБА_1 щодо сплати судового збору компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Апеляційний суд дійшов висновку, що інформація, викладена у листі членів АГК «Каштан-1» від 26 жовтня 2016 року № 24, який адресований Полтавському міському голові Мамаю О. Ф. , щодо створення ОСОБА_1 сепаратистського угрупування не відповідає дійсності та порушує права позивача за первісним позовом.

Після направлення вказаного листа на адресу Полтавського міського голови, в якому була вказана недостовірна інформація щодо ОСОБА_1 , вона зазнала моральних страждань та перенесла стрес, наслідком якого було лікування у медичному закладі. Враховуючи вказане апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню, а в цій частині необхідно ухвалити нове рішення, яким вказані позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.

Разом з цим ОСОБА_2 не довів наявності неправомірних дій ОСОБА_1 , які спричинили б йому моральну шкоду.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,21 грн судового збору, з прийняттям в цій частині нового рішення про компенсацію судових витрат ОСОБА_1 за рахунок держави.

Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги

У вересні 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що інформація, яка викладена у листі голови правління і членів АГК «Каштан-1» від 26 жовтня 2016 року № 24 права ОСОБА_1 не порушує, оскільки в ньому зазначено про обставини щодо її недоброчесної поведінки.

Інформація викладена у листі членів АГК «Каштан-1» від 26 жовтня 2016 року № 24 є достовірною, оскільки підтверджується показаннями трьох свідків, які пояснили, що ОСОБА_1 систематично вчиняє дії, спрямовані на відділення групи членів від кооперативу.

Як свідків судом допитано лише три особи із дев`яти, про допит яких ОСОБА_2 подав відповідне клопотання. Заяви інших підписантів колективної скарги в судовому засіданні не розглядались.

Суди дійшли помилкового висновку, що лист членів АГК «Каштан-1» від 26 жовтня 2016 року № 24 підписаний головою правління від імені членів кооперативу за відсутності відповідного рішення загальних зборів. Однак вказаний лист підписаний не лише відповідачем за первісним позовом, а й іншими членами кооперативу та мешканцями будинку АДРЕСА_1 . Необхідність прийняття рішення на загальних зборах кооперативу щодо направлення колективних листів статутом АГК «Каштан-1» не передбачена.

ОСОБА_1 не надала суду належних доказів, які підтверджують завдання шкоди її діловій репутації, тяжкості вимушених змін у її життєвих та ділових стосунках, не вказала яким чином інформація викладена у листі членів АГК «Каштан-1» від 26 жовтня 2016 року № 24 вплинула на її професійну діяльність як радника міського голови.

Результат аналізу доводів касаційної скарги свідчить про те, що рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються в частині задоволених позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 , тому касаційний суд переглядає оскаржені судові рішення лише у цій частині.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2018 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому зазначено про необґрунтованість доводів касаційної скарги. Тому, позивач за первісним позовом просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наяність підстав для її задоволення.

Суди встановили, що ОСОБА_1 працює радником міського голови міста Полтава Мамая О. Ф. із питань пасажирських перевезень на громадських засадах.

26 жовтня 2016 року голова правління ОСОБА_2 та члени АГК «Каштан-1» надіслали лист Полтавському міському голові Мамаю О. Ф. № 24, в якому просили надати правову оцінку протиправним діям радника на громадських засадах з питань транспорту ОСОБА_1 .

Вказували, що ця особа, користуючись своїм статусом, спрямовує власні зусилля на задоволення особистих потреб, не робить нічого позитивного для розбудови транспортної системи міста.

ОСОБА_1 , прикриваючись своїм службовим посвідченням, користується безкоштовно міським автотранспортом, 8 років не сплачувала комунальні послуги за житло де мешкає, втручалася в діяльність судової системи міста Полтави, самовільно організувала перекриття під`їздів до будинку АДРЕСА_1 , відмовилася від членства в АГК «Каштан-1», в якому перебувала понад 10 років, не сплачує за землю, на якій розташований її гараж понад 3 роки, та підбурює деяких членів кооперативу вчиняти аналогічні дії.

Зазначали у вказаному листі, що «фактично цією особою створено сепаратистське угрупування, яке займається розвішуванням анонімних оголошень, фейкових повідомлень, розповсюдженням безпідставних чуток та звернень в правоохоронні органи про скоєння злочинів членами правління АГК «Каштан-1», які свого підтвердження не знаходять».

ОСОБА_1 вважає, що викладена у листі від 26 жовтня 2016 року № 24, інформація принизила її честь та гідність, завдала шкоди її діловій репутації.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно з статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 як голова правління та члени АГК «Каштан-1» надіслали лист від 26 жовтня 2016 року № 24 на адресу Полтавського міського голови Мамая О. Ф. , перш за все, з метою перевірки та надання правової оцінки протиправним, на їх переконання, діям його радника на громадських засадах з питань транспорту ОСОБА_1 . І це не свідчить про те, що голова правління АГК «Каштан-1» ОСОБА_2 не діяв в рамках, установлених законом для подання подібного листа чи заяви. Надсилання листів та заяв є реалізацією особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширенням недостовірної інформації.

За цих обставин колегія суддів доходить висновку, що часткове задоволення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди за направлення ОСОБА_2 на адресу Полтавського міського голови листа щодо можливих зловживань та порушень у діяльності його радника ОСОБА_1 , є порушенням статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 40 Конституції України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення судів попередніх інстанцій у частині задоволених позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 ухвалено без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені рішення в указаній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша, друга статті 141 ЦПК України).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

Оскільки відповідач за первісним позовом звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають, то судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 400, 412 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 141, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року в частині вирішення вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди скасувати, у цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук