Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"10" вересня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М., за участю секретаря судового засідання Солонської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , третя особи житлово комунальне підприємство Керуюча компанія «Кальміуська», про виселення з житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2020 року виконком Маріупольської міської ради звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про її виселення з житлового приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_2 відносить до державного житлового фонду та є комунальною власністю територіальної громади м.Маріуполя. У спірній квартирі були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Квартиронаймачем була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області договір найму житлових приміщень на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з двох кімнат, житловою площею 28 кв.м. та 13 кв.м., було змінено у зв`язку зі смертю наймача ОСОБА_2 , на ОСОБА_3 із складом сім`ї з однієї особи. У подальшому, ОСОБА_3 була знята з реєстрації квартиру АДРЕСА_2 у зв`язку зі смертю. У грудні 2017 року, відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського районного суду міста Маріуполя із позовною заявою до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, в якій просила суд визнати за нею право на користування та внести зміни до договору найму квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами розгляду даної позовної заяви, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог, постановою Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2018 року залишено без змін рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року та постановою Верховного суду від 01.08.2019 року було залишено без змін рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2018 року. Таким чином, до договору найму квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зміни не вносилися, право користування квартирою за ОСОБА_1 не визнано судом, а тому законні підстави мешкання відповідача у квартирі відсутні. Всупереч цьому, 20.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Маріупольської міської ради із заявою, у якій повідомляла про те, що вона мешкає у квартирі АДРЕСА_2 та просить залишити вказану квартиру їй. Задля підтвердження вказаної інформації, 12 березня 2020 року комісією у складі головного спеціаліста відділу обліку та приватизації житлового фонду управління міського майна департаменту по роботі з активами Романюк М.В., дільничного офіцера поліції Кальміуського ВП ЦВП ГУНП у Донецькій області Федорової С.А., оператора-спеціаліста ЖКП «КК «Кальміуська» ОСОБА_4 , у присутності мешканців будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було складено акт обстеження житлового приміщення від 12.03.2020 р.. яким встановлено, що ОСОБА_1 разом із чоловіком дійсно постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_2 та залишено попередження про необхідність звільнення нею житлового приміщення. Відповідач ОСОБА_1 та члени її сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з 06.03.2007 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Будинок за вказаною адресою знаходиться у приватній власності її чоловіка ОСОБА_7 , який був придбаний ним у 2007 році. Тобто, позивач має інше місце проживання у приватному будинку та не потребує поліпшення житлових умов.

На підставі викладеного, просить виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_4 .

Представник позивача, яка діє на підставі довіреності - ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення з її особистим підписом.

У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 1 п. а ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження , а саме управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 327 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном та використовувати ці права на свій розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У комунальної власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді, а управління цим майном здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Враховуючи те, що Маріупольська міська рада є органом місцевого самоврядування, вона діє лише через створені нею виконавчі органи місцевого самоврядування, виконавчий комітет, відділ, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виключний перелік вказаний органів міститься в Законі України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Іллічівським районним відділом РАЦС м. ОСОБА_10 вбачається, що у ОСОБА_11 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 відноситься до державного житлового фонду, комунальної власності територіальної громади м. Маріуполя.

Як вбачається з ордеру №2796 від 18.11.1968 року, ОСОБА_12 була надана кімната у квартирі АДРЕСА_2 , площею 18,6 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 , виданого 10.05.1977 року Іллічівським відділом РАЦС.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3 , виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 81 від 25.04.2012 року було змінено договір найму житлових приміщень на кв. АДРЕСА_2 , яка складається з двох кімнат, житловою площею 28,13 кв.м., на доньку ОСОБА_3 , складом сім`ї - 1 особа у зв`язку зі смертю наймача ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 , виданого 03.04.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_5 від 24.04.2018 року вбачається, що основним квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , а також зареєстровані особи: ОСОБА_2 .

На теперішній час відповідачка перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_7 з 18 лютого 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_7 є власником будинку АДРЕСА_3 .

Згідно інформації №017-99.02-02687, наданої 26.05.2020 року відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, на теперішній час відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є її чоловік, що також підтверджується відміткою про реєстрацію у паспорті відповідачки.

Крім того, як вбачається з копії паспорту відповідачка ОСОБА_1 з 26.12.2000 року по 07.11.2006 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

У грудні 2017 року, ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського районного суду міста Маріуполя із позовною заявою до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, у якій просила суд визнати за нею право на користування та внести зміни до договору найму квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2018 року рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 01.08.2019 року було залишено без змін рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2018 року.

Таким чином, до договору найму квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зміни не вносилися, право користування квартирою за ОСОБА_1 не визнано судом, а тому законні підстави мешкання відповідача у квартирі відсутні.

Не дивлячись на це, 20.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Маріупольської міської ради із заявою, у якій повідомляла про те, що вона мешкає у квартирі АДРЕСА_2 та просить залишити вказану квартиру їй.

На підтвердження вказаної інформації, 12 березня 2020 року комісією у складі головного спеціаліста відділу обліку та приватизації житлового фонду управління міського майна департаменту по роботі з активами Романюк М.В., дільничного офіцера поліції Кальміуського ВП ЦВП ГУНП у Донецькій області Федорової С.А., оператора-спеціаліста ЖКП «КК «Кальміуська» ОСОБА_4 , у присутності мешканців будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було складено акт обстеження житлового приміщення від 12.03.2020 р., яким встановлено, що ОСОБА_1 разом із чоловіком дійсно постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_2 та залишено попередження про необхідність звільнення нею житлового приміщення.

Відповідно до ст.128 ЖК України порядок надання жилої площі і гуртожитках визначається Житловим кодексом Української РСР та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управління яких перебуває гуртожиток.

Відповідно до ст.18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради, видають ордери на жилі приміщення.

Згідно п.п1,2 п.а ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

1) управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню;

2) облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається громадянину на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Так, ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно ст.129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Судом встановлено, що відповідачці ордер на вселення у квартиру АДРЕСА_2 не видавався. Зміни до договору найму житлового приміщення про визнання відповідачки наймачем житлового приміщення не вносились.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із засобів захисту судом цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 86 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб`єктів права власності.

За правилами ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідачкою самовільно зайнято спірне приміщення, а тому вона підлягає виселенню з житлового приміщення, без надання іншого жилого приміщення.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Житлово-комунальне підприємство Керуюча компанія «Кальміуська», про виселення з житлового приміщення, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована в АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області або безпосередньої до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко