КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 363/4754/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3950/2020Головуючий у суді першої інстанції - Рудюк О.Д. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Коцюрба О.П., Сержанюк А.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.06.2010 у розмірі 20 249,68 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалось на те, що 17.06.2010 ОСОБА_1 підписав з банком Анкету-заяву, згідно з якою отримав кредит у розмірі 18 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також, зазначало, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/, складає між ним та банком договір.

При цьому, вказувало, що, враховуючи положення п.п. 2.1.1.12.6, 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», підписання відповідачем договору від 17.06.2010 є його прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком.

Але, в порушення умов договору та положень ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за договором не виконував та станом на 28.10.2018 мав заборгованість за договором у загальному розмірі 20 249,68 грн., з яких: 670,86 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 18 138,36 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 940,46 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 1-3).

У травні 2019 року представником АТ КБ «ПриватБанк» було подано уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 32 058,02 грн., яка станом на 13.05.2019 складалась з: 3 493,36 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 23 611,90 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2 950,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 502,76 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 57-60).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04.11.2019 у задоволені позову відмовлено (а.с. 84-86).

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не оскаржений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача (а.с. 90-94).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2010 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов і правил надання банківських послуг» у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 18 000,00 грн.

Факт видачі картки та встановлення кредитного ліміту зафіксовано в анкеті-заяві.

Із виписки чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомата, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ КБ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» в АТ КБ «ПриватБанк» та розрахунок заборгованості.

Проте матеріали справи також не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначених у цих документах розмірах і порядку нарахування.

Разом з тим, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в АТ КБ «ПриватБанк» не містять підпису відповідача.

Ураховуючи, що банком не було надано належних та достовірних доказів на підтвердження погодження між сторонами умов нарахування розміру відсотків, при цьому Правила надання банківських послуг «ПриватБанку» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, відтак такі вимоги є недоведеними.

При вирішені даної справи колегія суддів, в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує правовий висновок Великої палати Верховного Суду, зроблений у постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019, згідно якого витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту з ОСОБА_1 у розмірі 3 493,36 грн.

Разом з тим, оскільки позивачем не доведено погодження з відповідачем розміру процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором кредиту.

В іншій частині заборгованість стягненню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04.11.2019 підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» щодо цих вимог.

Згідно з ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 191,88 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 287,82 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 479,70 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 3 493 (три тисячі чотириста дев`яносто три),36 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 191,88 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 287,82 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 479,70 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк