Справа № 287/1971/19
Провадження № 2/565/305/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області

під головуванням суддіДемчини Т.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Ковальчук В.С.,
позивача представника позивачаОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представника відповідачаОСОБА_3 ,
представника органу опіки та піклуванняСкумін Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області в режимі відеоконференції з Олевським районним судом Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач значний час проживає окремо, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує належних умов для її проживання, не цікавиться її фізичним та моральним розвитком, не спілкується з дитиною близько двох років, аліменти на утримання дитини не сплачує.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_4 зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, вважає позов результатом свого конфлікту з ОСОБА_1 , а позитивний висновок органу опіки та піклування - немотивованим. ОСОБА_1 систематично перешкоджає його спілкуванню з дитиною, відмовляється від отримання від нього коштів на утримання дитини, у той час як він періодично приїжджав до дитини, привозив їй подарунки, надавав грошові кошти позивачу на утримання дочки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просила з наведених у позовній заяві підстав позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки ОСОБА_6 . Вона пояснила суду, що до грудня 2016 року вони з ОСОБА_4 та дитиною проживали разом, шлюб між нею та відповідачем на даний час розірвано, відповідач грубо поводився з нею, ображав та застосовував фізичну силу. Приблизно біля одного року після розлучення відповідач ще приїжджав до дитини приблизно чотири рази, після чого з початку 2018 року усунувся від участі у її вихованні, не спілкується з дитиною, не проявляє до неї інтересу, відмовляється надавати кошти на її утримання. При цьому, як пояснила позивачка, будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною вона відповідачу ніколи не чинила. Ніякої користі дитині від такого батька немає, тому вона подала позов з метою позбавлення ОСОБА_4 права на утримання від дитини у старості, що відповідає інтересам її дочки. Через некоректне спілкування відповідача, вона мусила змінити номер телефону. Позивач пояснила, що має наміри укласти шлюб та виїхати на проживання до іншої країни, і не бажає звертатись до відповідача з метою отримання дозволу на вивіз дитини за кордон, втратила інтерес до ОСОБА_4 як батька дитини та має інші плани, інший чоловік заміняє їх дочці батька.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та з підстав, викладених у позові, просив суд його задовольнити. Представник позивача вважає, що позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає інтересам дитини з підстав доведеності в суді відсутності його участі у вихованні та утриманні дитини.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ніколи не відмовлявся від дитини та по мірі можливості приймав участь у її вихованні та утриманні. Після розірвання шлюбу він проживає у сусідній від місця проживання ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_7 , регулярно відвідує дитину на Пасху та день її народження, приїжджає з подарунками, привозить гроші для дружини на утримання дитини. Останнім часом ОСОБА_1 відмовляється брати у нього кошти, що змусило його здійснювати грошові перекази на її адресу. Мав місце випадок, коли ОСОБА_1 відмовилась брати у нього кошти на утримання дитини, і він залишив їх бабі позивачки, проте згодом баба віддала йому кошти, пояснивши, що ОСОБА_1 не бажає їх брати. При цьому під час його приїздів ОСОБА_1 перешкоджає його спілкуванню з дитиною, не дозволяє її фотографувати, ставала між ним та дитиною під час спілкування, а останній раз, знаючи про його приїзд з метою привітати дочку з днем її народження, разом з дитиною залишила місце проживання, щоб перешкодити їх спілкуванню. Крім того, ОСОБА_1 блокує його телефонні дзвінки. ОСОБА_4 пояснив також, що працює за кордоном, в Україні часто відсутній, про судове рішення, за яким з нього стягнуто аліменти, йому відомо не було, до виконання таке рішення ОСОБА_1 не звертала та й не мала для цього підстав. В останні два приїзди він не мав можливості побачити дитину через перешкоди, що чинила ОСОБА_1 ОСОБА_4 також пояснив, що на час вирішення органом опіки та піклування питання надання висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав він перебував за кордоном, будь-якої інформації з цього приводу не мав, тому був позбавлений можливості прийняти участь у засіданні та надати пояснення. В подальшому ОСОБА_4 до суду не з`явився, клопотав про завершення розгляду справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, повністю підтримала відзив на позов, зауважила, що відповідач позбавлений можливості спілкуватись з дитиною у зв`язку з тим, що позивачка чинить йому у цьому перешкоди, а участь у матеріальному утриманні він готовий приймати та має таке бажання, проте цьому також перешкоджає позивачка, відмовляючись від його грошей, при цьому рішення суду про стягнення аліментів до виконання вона не звертала. З огляду на ці обставини, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю вимог.

Представник органу опіки та піклування Олевської міської ради Скумін Н.А. вирішення позову ОСОБА_1 залишила на розсуд суду, повідомивши, що орган опіки та піклування не був обізнаний про обставини, з`ясовані в судовому засіданні, через неприбуття ОСОБА_4 на засідання комісії, де вирішувалось питання доцільності позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_5 .

Орган опіки та піклування Вараської міської ради подав до суду заяву про завершення розгляду справи у відсутності представника, у заяві зазначив про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_6 , 2014р.н.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши та оцінивши у сукупності надані сторонами докази, суд встановив такі обставини та прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07.11.2014 виконавчим комітетом Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області, підтверджується, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що сторони з 2014 року перебували у шлюбі, який на момент розгляду даної цивільної справи розірвано за судовим рішенням.

Малолітня дитина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю в с.Сущани Олевського району Житомирської області, що підтверджується довідкою №1969 від 12.09.2019, наданою в.о.старости виконавчого комітету Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області на бланку Олевської міської ради Житомирської області, та учасниками справи не оспорюється.

З довідки № 1353 від 04.09.2020, наданою в.о.старости та діловодом виконавчого комітету Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області на бланку Олевської міської ради Житомирської області, вбачається, що батько ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 та догляді участі не приймає, з березня 2020 року до дитини не приїжджав та не відвідував. Суд критично ставиться до вищезазначеної довідки, оскільки вона не відповідає встановленим у ст.78 ЦПК України критеріям допустимості доказів. Вказана довідка одночасно містить реквізити різних органів місцевого самоврядування. Крім того, у ній не зазначено підстави для її видання, а також джерела, з яких встановлено наведені у ній обставини. Клопотання про допит як свідків службових осіб виконавчого комітету Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області - в.о.старости ОСОБА_8 та діловода ОСОБА_9 позивач та її представник не заявляли. Відтак, звідки вказаним особам відомо про зазначені у довідці обставини, суду невідомо.

Суду подано два Акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , затверджених в.о.старости виконавчого комітету Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області Стафійчуком К.О., які не містять дати обстеження. З одного з них вбачається, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , і її сім`я складається з п`яти чоловік, у тому числі її батька ОСОБА_10 , матері ОСОБА_11 , брата ОСОБА_12 та дочки ОСОБА_5 , і загальний заробіток сім`ї складає 860,00 грн. на 5 чоловік. Зі змісту іншого Акту вбачається, що адресою проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 , і її сім`я складається з двох осіб - її та дочки ОСОБА_5 , при цьому загальний заробіток сім`ї складається з 1800,00 грн. пенсії по інвалідності та 2100,00 грн. соціальної пенсії. Обидва Акти містять відомості про створення належних умов для проживання та виховання дитини.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 14.12.2017 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, довідкою Вараського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) № 6384 від 13.02.2020 підтверджується, що виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_4 у відділі на виконанні не перебуває. З пояснень позивачки судом встановлено, що рішення про стягнення аліментів до примусового виконання нею не зверталось.

Як вбачається з квитанцій РД ПАТ «Укрпошта» від 03.01.2020 та від 13.02.2020, ОСОБА_4 перераховував на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі по 4000,00 грн. Разом з тим, поштовим переказом від 11.02.2020 кошти в сумі 4000,00 грн. повернуті відповідачу.

З пояснень позивача, представника відповідача, показань свідка ОСОБА_13 та копії заяви ОСОБА_4 від 14.02.2020 судом встановлено, що у лютому 2020 року ОСОБА_4 звернувся до Служби у справах дітей Олевської РДА із заявою про перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 з боку її матері ОСОБА_1 , за результатами розгляду такого звернення рішенням вказаного органу від 22.06.2020 батькові встановлено способи участі у вихованні дитини шляхом надання днів побачень та спілкування.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_4 для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , у період з 22.06.2018 по 01.10.2018, 15.10.2018 по 31.10.2018, 23.11.2018 по 24.12.2018, 08.05.2019 по 01.09.2019, 27.11.2019 по 30.12.2019 він перебував за межами України, виїжджаючи, як встановлено з його пояснень, на заробітки.

Представник органу опіки та піклування Олевської міської ради Скумін Н.А., допитана в судовому засіданні за клопотанням представника позивачки за правилами допиту свідків, пояснила, що ОСОБА_1 звернулась із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_5 , 2014 р.н. ОСОБА_4 викликався на засідання комісії, був належним чином повідомленим про час та місце розгляду вказаного питання, проте не з`явився, на зв`язок не вийшов, про причини неявки не повідомляв. Зі слів матері дитини ОСОБА_1 , а також Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї комісією було встановлено, що ОСОБА_4 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не приймає участі у її матеріальному утриманні. З цих підстав комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав, і даний висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради.

Допитана як свідок начальник Служби у справах дітей Олевської РДА Орищук Г.В. в суді пояснила, що у лютому 2020 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про вирішення питання своєї участі у вихованні малолітньої ОСОБА_5 , 2014 р.н. Під час вирішення питання участі батька не було здобуто негативних даних про ОСОБА_4 , проте зі слів матері дитини ОСОБА_1 , перешкод у спілкуванні батькові дитини вона не чинила. Службою було вирішено питання участі батька у вихованні дитини та встановлено дні спілкування.

Допитаний судом за правилами допиту свідків батько позивачки ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні дитини, у її лікуванні, матеріально утримувати дитину не допомагає, батьком бути не готовий. Час від часу він приїжджає до дитини, проте такої його участі вкрай недостатньо. Коли ОСОБА_1 перебувала з дитиною у лікарні та потребувала коштів, ОСОБА_4 у грубій формі їй відмовив. Показання свідка ОСОБА_10 підтвердила і допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 .

Допитана судом за правилами допиту свідків сестра відповідача ОСОБА_15 показала, що як ОСОБА_4 , так і інші члени їх сім`ї проявляють інтерес до дитини відповідача, ОСОБА_4 періодично відвідує дитину, купляє для неї подарунки. У 2019 році вона хотіла приїхати до племінниці, проте ОСОБА_1 їй не дозволила. 04.02.2020 вона разом з ОСОБА_4 також відвідувала позивачку та дитину, при цьому ОСОБА_1 ставала між ними та дитиною та заважала спілкуванню. Свідок підтвердила, що ОСОБА_4 залишав бабі ОСОБА_1 10000,00 грн. із зароблених за кордоном коштів, проте згодом ці кошти йому повернули, оскільки ОСОБА_1 не бажала їх отримувати. Свідок підтвердила також, що коли ОСОБА_4 їхав провідувати дочку, вони завжди збирали сумку з продуктами, він придбавав подарунки дитині. Показання свідка ОСОБА_15 підтвердили свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 в суді охарактеризував ОСОБА_4 як батька, який любить дочку та піклується про неї, показав, що після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишив матері ОСОБА_6 значну суму грошових коштів. У 2018 році на свято Пасхи свідок їздив разом з ОСОБА_4 до с.Сущани Олевського району Житомирської області провідати малолітню ОСОБА_5 , підтвердив, що відповідач привіз дитині смаколики, іграшки, спілкувався та грався з нею, і дочка також проявляла активний інтерес до батька, у той час як ОСОБА_1 перешкоджала їх спілкуванню та забирала дитину від нього. Того ж року він разом з ОСОБА_4 приїжджали на день народження дитини у жовтні. У той час ОСОБА_4 також віз дитині подарунки та гроші для її матері. Проте ОСОБА_1 з дитиною не виявишсь вдома, хоча вона була обізнана про приїзд батька. Свідкові відомо, що ОСОБА_1 чинить батькові ОСОБА_6 перешкоди у спілкуванні з дитиною, не відповідає на його дзвінки, не відпускає дитину разом з батьком провідати діда та бабу по причині напружених стосунків між нею та відповідачем, а ОСОБА_4 дуже страждає від браку інформації та спілкування з дитиною.

З висновку органу опіки та піклування Олевіської міської ради від 23.07.2019 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої дочки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради Житомирської області № 133 від 26.07.2019, вбачається, що орган опіки та піклування вважає можливим позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: не приймає участі у вихованні своєї дочки, не забезпечує належних умов для її проживання, не цікавиться її моральним і фізичним станом здоров`я, не сплачує аліменти, не спілкується з дочкою близько двох років, не намагається покращити стосунки з дочкою.

Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

На підставі ч.6 ст.19 СК України суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав погодитись з висновком органу опіки та піклування Олевської міської ради від 23.07.2019 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої дочки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради Житомирської області № 133 від 26.07.2019, через його необґрунтованість.

Так, показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 спростовуються обставини, наведені у вищезазначеному висновку. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами підтверджено перерахування ОСОБА_4 коштів на утримання дитини, з показань свідків вбачається надання ним коштів матері дитини на її утримання особисто, відвідування дитини, подарунки, спілкування з нею, у тому числі і протягом двох років, що передували зверненню позивачки до суду з даним позовом.

З показань вищезазначених свідків вбачається також, що позивачка намагається перешкоджати відповідачу у побаченнях та спілкуванні з дитиною. До такого ж висновку прийшла і Служба у справах дітей Олевської РДА, встановивши 22.06.2020 відповідачу спосіб участі у вихованні дитини.

З показань свідка ОСОБА_19 встановлено, що висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_5 готувався на підставі даних, отриманих з пояснень матері дитини та результатів обстеження умов проживання дитини. Разом з тим, з досліджених в судовому засіданні доказів достовірно встановлено, що на момент надходження запрошення прийняти участь у засіданні колегіального органу, як і на момент вирішення питання щодо надання вказаного висновку, ОСОБА_4 перебував за кордоном, що свідчить про відсутність підстав вважати, що він ухилився від участі у вирішенні питання виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, у суду відсутні достатні підстави для встановлення як факту ухилення ОСОБА_4 від виконання батьківських обов`язків щодо дитини ОСОБА_5 , 2014 р.н., так і для висновку, що недостатня участь батька у вихованні дитини відбувається без поважних причин. З пояснень відповідача та його поведінки щодо дитини вбачається відсутність свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує і бажає приймати участь у вихованні дочки ОСОБА_6 . Відтак, позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_5 на момент розгляду справи не відповідає загальним засадам регулювання сімейних відносин, зокрема, ч.8 ст.7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

При цьому надані суду медичні документи, якими підтверджується незадовільний стан здоров`я дитини, вищезазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, і питання про наявність підстав для застосування такого заходу слід вирішувати з урахуванням ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою істотні правові наслідки, встановлені ст.166 СК України, як для батьків, так і для дитини. Такий захід підлягає застосуванню лише у випадку, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" (рішення від 07.12.2006, заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (§§ 57, 58).

У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09, рішення від 16.07.2015) Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, підстави для стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 155, 164, 166 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_4 ) про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити за безпідставністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина