справа №732/260/20
провадження № 2/732/250/20
Ухвала

про передачу справи за підсудністю

24.02.2020 року м.Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Лиманська М.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) про зобов`язання нарахування та виплати компенсації та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 року до Городнянського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) про зобов`язання нарахування та виплати компенсації та стягнення моральної шкоди. Позивач просить зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити йому компенсацію за надмірно тривале невиконання рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2006 року по справі № 2-208/2006 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час невиконання рішення, а також 3 % річних. Також позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України моральну шкоду в розмірі 50000 грн., оскільки мав місце факт порушення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів виходить, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2006 року справі № 2-208/2006 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 30 серпня 2006 року змінено рішення суду першої інстанції, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 40000 грн. у відшкодування моральної шкоди. 21.09.2006 року позивач пред`явив виконавчий лист по справі № 2-208/2006, виданий Городнянським районним судом Чернігівської області, на виконання до Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції. Виплата грошових коштів позивачу за вказаним виконавчим листом тривала до 07.12.2018 року, тобто більше 10 років. Позивач вважає, що він не мав ефективного національного засобу юридичного захисту, щоб отримати відшкодування збитку, завданого тривалим невиконанням судового рішення. Посилаючись на положення ст. 11 Закону України Про державну виконавчу службу від 24 березня 1998 року № 202/98 ВР, та норми Конституції України, яка гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, позивач просить суд зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити йому компенсацію за надмірно тривале невиконання судового рішення, а також стягнути завдану йому цим невиконанням судового рішення моральну шкоду.

Ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви та доданими до неї документами, приходжу до висновку про те, що позовна заява не підсудна Городнянському районному суду Чернігівської області і має бути передана на розгляд Печерського районного суду м. Києва, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача Державної казначейської служби України є: м. Київ, вул. Бастіонна, 6, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

При цьому, за змістом позовних вимог позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України на його користь грошову компенсацію за надмірно тривале невиконання судового рішення по справі № 2-208/2006 р. від 05 червня 2006 року Городнянського районного суду Чернігівської області та моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Отже, позов містить майнові вимоги, пред`явлені до відповідача Державної казначейської служби України.

За таких умов суд приходить до висновку про необхідність передачі справи на розгляд Печерського районного суду м. Києва за загальними правилами підсудності, визначеними ч. 2 ст. 27 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача Державної казначейської служби України, до якого заявлено позовні вимоги позивача.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України приходжу до висновку про те, що позовна заява не підсудна Городнянському районному суду Чернігівської області і відноситься до територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва за загальними правилами підсудності, а тому має бути передана на розгляд цього суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 31, 32, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) про зобов`язання нарахування та виплати компенсації та стягнення моральної шкоди - передати на розгляд Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складено 24.02.2020 року.

Суддя М.В. Лиманська