У Х В А Л А

19.02.2020 Справа №607/16756/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря с/з Стрілкової М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернувся в суд із поданням про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду, посилаючись на те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 60657649 з примусового виконання ухвали № 607/16756/17 від 12.04.2018 р., виданої Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про визнання мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 , сума боргу, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за вказаним виконавчим провадженням становить 150 000,00 грн.

Згідно мирової угоди від 12.04.2018 р. ОСОБА_2 визнає заборгованість перед ОСОБА_1 у розмірі 150 000,00 грн., а стягувач ОСОБА_1 погоджується отримати в рахунок погашення боргу належне боржнику майно.

В рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_1 сторони просять визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 62.5 кв. м., що знаходиться у підвалі багатоквартирного житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Представник Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) підтримав подання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, однак про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши пояснення представника ДВС, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у затвердженні мирової угоди слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 3 ст. 434 ЦПК України суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що сторони виконавчого провадження намагаються шляхом укладення мирової угоди здійснити перехід права власності на нерухоме майно, а саме, на нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 62.5 кв. м., що знаходиться у підвалі багатоквартирного житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, тобто умови мирової угоди не направлені на врегулювання спору, а є вимогою про перехід права власності на нерухоме майно, тоді як предметом спору, за яким укладена мирова угода, було стягнення боргу.

Оскільки, судом встановлено, що зазначене вище нерухоме майно не було предметом спору, а тому, мирова угода затвердженню не підлягає.

Зазначена позиція також висвітлена і в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року.

Окрім того, суд вважає, що дана мирова угода не відповідає вимогам закону так як умови мирової угоди залежать від інших обов`язкових факторів, таких як: оформлення нерухомого майна з державною реєстрацією, з`ясування наявності заборони відчуження нерухомого майна, його застави, прав на нього третіх осіб, та інших обставини, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про визнання мирової угоди, укладеної в межах виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що умови мирової угоди суперечать закону, а тому, у затвердженні мирової угоди від 12 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на стадії виконання судового рішення, слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 207, 434 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні подання Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддяО. М. Вийванко