ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6544/20 Справа № 210/2299/20 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2020 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. у м. Кривому Розі, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позову зазначив, що він тривалий час пропрацював на підприємстві відповідача, а саме з 10.04.1990р. по 01.08.1995р. на посаді підземним гірником та підземним прохідником на шахті «Северная».

07.02.2015 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 295) встановлено три професійні захворювання за діагнозами:

- Радикулопатія попереково-крижова справа та шийна, переважно зліва, рецидивуючий перебіг, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, мьязово-тонічним синдромом, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двостороннього плече лопаткового пері артрозу (першого - другого ст..) та остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів, стійкий больовий синдром;

-Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.);

-Нейросенсорна приглухуватість першого ст..( з легким зниженням слуху).

В пункті 17 Акту розслідування профзахворювання встановлено, що причиною отримання являється, перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме:

-Аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3 з вмістом кристалічного кремнію діоксину (SiO2) у пилу від 10% до 70% -5.0 при гранично допустимій до 2,0;

-Шум, еквівалентний рівень звуку в дБ: 102 при гранично допустимому до 80 дБ;

-Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщюється вручну - 45 кг. При гранично допустимій до 30 кг.;

-Робоча поза у похилому положенні 519 градусів при гранично допустимій до 25 градусів;

-Нахили корпуса, кількість за зміну: 226 раз при гранично допустимих до 100 разів.

Від отриманих професійних захворювань та наслідків визваних від них позивач переносе моральні страждання та переживання.

Висновком медико-соціально експертною комісією, позивачу первинно 11.07.2013р. було встановлено 60% втрати професійної працездатності з яких 35% - по радикулопатії; 20% - по хронічному бронхіту та 5% - по нейросенсорній приглухуватості. Також встановлена 3 група інвалідності.

17.07.2014р. безстроково встановлено 60% втрати професійної працездатності з тією ж групою інвалідності.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 170 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про зміну судового рішення в частині визначеного судом розміру моральної шкоди до заявлених ним у позові вимог.

Скаржник вважає, що визначена судом до відшкодування сума моральної шкоди є заниженою, такою, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки судом не враховано той факт, що за час роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці він отримав три професійні захворювання, втратив 60% професійної працездатності з встановленням третьої групи інвалідності, безстроково.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. .

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг сторін і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища протягом 15 років 11 місяців, зокрема на підприємстві відповідача з 10.04.1990р. по 01.08.1995р. підземним гірником та підземним прохідником.

З акту розслідувань причин виникнення професійного захворювання за формою П-4 від 08.05.2013 року п.14 (а.с. 9-10) встановлено виникнення у позивача хронічного професійного захворювання:

- Радикулопатія попереково-крижова справа та шийна, переважно зліва, рецидивуючий перебіг, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, мьязово-тонічним синдромом, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двостороннього плече лопаткового пері артрозу (першого - другого ст..) та остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів, стійкий больовий синдром;

-Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.);

-Нейросенсорна приглухуватість першого ст..( з легким зниженням слуху).

В пункті 17 Акту розслідування профзахворювання встановлено, що причиною отримання являється, перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме:

-Аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3 з вмістом кристалічного кремнію діоксину (SiO2) у пилу від 10% до 70% -5.0 при гранично допустимій до 2,0;

-Шум, еквівалентний рівень звуку в дБ: 102 при гранично допустимому до 80 дБ;

-Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщюється вручну - 45 кг. При гранично допустимій до 30 кг.;

-Робоча поза у похилому положенні 519 градусів при гранично допустимій до 25 градусів;

-Нахили корпуса, кількість за зміну: 226 раз при гранично допустимих до 100 разів.

Висновком медико-соціально експертною комісією позивачу первинно 11.07.2013р. було встановлено 60% втрати професійної працездатності з яких 35% - по радикулопатії; 20% - по хронічному бронхіту та 5% - по нейросенсорній приглухуватості. Також встановлена 3 група інвалідності. 17.07.2014р. безстроково встановлено 60% втрати професійної працездатності з тією ж групою інвалідності (а.с. 11).

Із Упорядкового переліку об`єктів та виробничих потужностей РУ ім.«Кірова», що підлягають передачі на баланс КДГМК «Криворіжсталь» від 19.04.2001р. згідно до Наказу №165, вбачається, що до КДГМК «Криворіжсталь» перейшло деяке майно ліквідованого РУ ім.. «Кірова» включаючи і шахту «Северна» (Північна).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки трудове професійні захворювання отримані позивачем, зокрема і під час виконання останнім трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених статтями 153, 173, 237-1 КЗпП для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а також частково погоджується із доводами позивача щодо заниженого розміру стягнутої судом моральної шкоди, з огляду на наступне.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення частково відповідає зазначеним вище нормам закону.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі №1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України таст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно дост.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п.3 ч.1ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманимм ним, зокрема і на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що внаслідок отриманих позивачем трьох професійних захворювань: радикулопатія попереково-крижова справа та шийна, переважно зліва, рецидивуючий перебіг, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, мьязово-тонічним синдромом, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двостороннього плече лопаткового пері артрозу (першого - другого ст..) та остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів, стійкий больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.); нейросенсорна приглухуватість першого ст.( з легким зниженням слуху), останньому, вперше 11.07.2013р. висновком медико-соціально експертної комісії було встановлено 60% втрати професійної працездатності з яких 35% - по радикулопатії; 20% - по хронічному бронхіту та 5% - по нейросенсорній приглухуватості та встановлена 3 група інвалідності. В подальшому з 17.07.2014р. позивачу безстроково встановлено 60% втрати професійної працездатності з тією ж групою інвалідності (а.с. 11).

Колегія суддів, беручи до уваги, що внаслідок, отриманих позивачем під час роботи в шкідливих умовах праці, останній втратив 60% професійної працездатності, йому встановлена третя група інвалідності з липня 2014 року, безстроково, що свідчить про неможливість у подальшому покращенні стану здоров`я позивача та з урахуванням ступеню вини відповідача, характеру і тривалості моральних страждань позивача, незворотність негативних наслідків, спричинених професійними захворюваннями, характер немайнових витрат, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її розмір з 40 000 грн. до 110 000 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що на підставі положень ст.376 ЦПК України судове рішення необхідно змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 40000 грн. до 110 000 грн.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої отриманим професійним захворюванням та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Зі змісту положень п.3 ч.3 ст.175, п.1.ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частина 6 ст.141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду в частині збільшення суми моральної шкоди, відповідно збільшенню підлягає і сума судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави, пропорційно задоволених позовних вимог, з 840,80 грн. до 1100 грн., що становить 1% від суми задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, ст.376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2020 рокув частині розміру моральної шкоди та судового збору, змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 з 40 000 (сорока тисяч) гривень 00 копійок до 110 000 (ста десяти тисяч) гривень 00 копійок.

Збільшити розмір судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь держави з 840,80 (вісімсот сорока гривень вісімдесяти копійок) грн. до 1100 (однієї тисячі ста гривень) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: