Справа № 450/2991/18 Провадження № 2/450/254/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивача Стефанович ОСОБА_2 .

розглянув у відкритому судовомузасіданні взалі суду в м.Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради, про (предмет позову): про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради,

підстава позову (позиція позивача): В обгрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 покликається на те, що рішенням Сокільницької сільської ради Львівської області № 213 від 25.10.2005 року йому було надано земельну ділянку для житлового будівництва в кварталі забудови по АДРЕСА_1 . Також, рішенням Сокільницької сільської ради Львівської області № 245 від 27.12.2005 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність в с. Сокільники» отримав право на оформлення та реєстрацію прав щодо земельної ділянки площею 0,12 га. на території с. Сокільники в кварталі індивідуальної житлової забудови по АДРЕСА_1 , згідно генерального плану забудови, на земельній ділянці № НОМЕР_1 .

Рішенням Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 54 від 11.08.2006 року «Про розгляд протесту прокурора Львівської міськрайонної природоохоронної прокуратури» було скасовано рішення Сокільницької сільської ради № 213 від 25.10.2005 року в частині п. 1.5 про дозвіл на будівництво індивідуальних житлових будинків та господарських будівель жителям села в кварталі забудови по АДРЕСА_1 , в тому числі ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що рішення № 213 від 25.10.2005 року скасоване лише в частині щодо заборони на будівництво, а про те, що позивачу заборонено продовжувати процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки у оскаржуваному рішенні № 54 від 11.08.2006 року нічого не говориться.

Також, рішенням Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 23.11.2012 року №386 «Про виділення земельних ділянок під ОЖБ» йому відмовлено у виділенні земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю там кварталу забудови.

Вважає, що відповідач всупереч пункту 5 Рішення №7-рп/2009 Конституційний Суд України неправомірно скасував своє рішення відповідно до якого у нього виникли правові відносини пов`язані з реалізацією певних субєктивних прав. Також, орган місцевого самоврядування вчинив в супереч ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», а саме де чітко передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд заяв, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. Відповідь за результатами розгляду заяв в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах питань. Просив позовні вимоги задоволити.

Позиція відповідача: представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнають та заперечують проти їх задоволення. В обгрунтування своїх заперечень покликається на наявні в матеріалах справи письмові заперечення, згідно яких сільська рада зазначає, що Львівською міжрайонною природоохоронною прокуратурою було виявлено те, що рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №213 від 25.10.2005 року не відповідало вимогам закону, а також ті обставини, що позивач, ОСОБА_1 , на момент скасування цього рішення не реалізував свого суб`єктивного права, вважають, що Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області було прийняте законне та обґрунтоване рішення. Вважає, що посилання позивача на те, що на час винесення цього рішення, діяло рішення Сокільницької сільської ради №245 від 27.12.2005 року, згідно з яким передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки громадянам, згідно поданого списку, необґрунтованим, оскільки у копії рішення №245 від 27.12.2005 року, наданого Архівним відділом Пустомитівської РДА, прізвище ОСОБА_1 в ньому не значиться. З цього випливає, що жодного рішення про передачу земельної ділянки ОСОБА_1 сільська рада не видавала, а отже, у позивача відсутні будь-які правові підстави для одержання земельної ділянки у приватну власність.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

21.09.2018 року ухвала про відкриття провадження; 31.10.2018 року клопотання представника відповідача про відкладення справи; 11.12.2018 року відзив на позовну заяву; 13.12.2018 року клопотання представника позивача про витребування доказів; 15.02.2019 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 24.06.2019 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 24.06.2019 року клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи;

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Проаналізувавши покази сторін та матеріали справи, дослідивши докази у справі та у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 25.10.2005 Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 213, відповідно до п.1.5 якого позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель в кварталі забудови по АДРЕСА_1 , згідно Генерального плану забудови на земельній ділянці № НОМЕР_1 площею 0,1200 га.

На підставі протесту прокурора Львівської міськрайонної прокуратури від 10.08.2006 № 1013, оскаржуваним рішенням Сокільницької сільської ради № 54 від 11.08.2006 «Про розгляд протесту прокурора Львівської міськрайонної природоохоронної прокуратури» скасовано рішення Сокільницької сільської ради № 213 від 25.10.2005 в частині п. 1.5 про дозвіл на будівництво індивідуальних житлових будинків та господарських будівель жителям села в кварталі забудови по АДРЕСА_1 , в тому числі ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що 27.12.2005 Сокільницькою сільською радою прийнято рішення № 245, згідно з яким передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки громадянам згідно поданого списку (список додається) в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області, що стверджується копією даного рішення, яке завірене архівним відділом Пустомитівської РДА. Згідно з додатком до рішення № 245 від 27.12.2005, який наданий архівним відділом Пустомитівської РДА, прізвище позивача ОСОБА_1 в ньому не значиться.

Згідно представленої позивачем копії витягу з рішення № 245 від 27.12.2005, даним рішенням сільська рада розглянула заяву ОСОБА_1 про надання земельної ділянки у приватну власність в с. Сокільники та вирішила передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га.

У пункті 5 Рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до п. «а», «б» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстр рації.

Згідно із ч.1 ст. 126 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Такі документи позивачем суду не надано. Державна реєстрація право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку відсутня. Межі такої не визначено. Тому, рішення Сокільницької сільської ради № 213 від 25.10.2005 є невиконаним, оскільки позивач не реалізував своє право за цим рішенням.

Судом встановлено, що в жовтні 2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача Сокільницької сільської ради з заявою про надання дозволу на виділення йому земельної ділянки під будівництво будинку по АДРЕСА_1 , площею 0,12га.

Дана заява була розглянута 23.11.2012 на засіданні позачергової сесії Сокільницької сільської ради, за результатом розгляду якої прийнято оскаржуване рішення № 386, яким ОСОБА_1 відмовлено у виділенні йому вказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю кварталу забудови.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 6,7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача ( у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу,розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано до клопотання від 03.10.2012 про виділення земельної ділянки під будівництво будинку по АДРЕСА_1 , площею 0,12га графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Встановлено також, що станом на 2012 р. відсутній квартал забудови, вказаний ОСОБА_1 у заяві про виділення земельної ділянки.

За таких обставин, відповідачем обґрунтовано відмовлено ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки пл. 0,1200 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю кварталу забудови.

Ураховуючи викладене, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 54 від 11.08.2006 року та № 386 від 23.11.2012 року.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 17, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України ст. ст.116, 118, 121, 122 ЗК України, ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Рішення Конституційного Суду України №7-рп від 16.04.2009 року, суд ,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач : Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області, , вул. С.Стрільців, 1 с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, 81130.

Повний текс рішення складено 24.01.2020 року.

СуддяД. А. Кукса