Справа № 638/5954/20
Провадження № 2/638/3400/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Омельченко К.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про скасування необґрунтованої заборгованості, -

встановив:

05 травня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про скасування необґрунтованої заборгованості та про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 12 травня 2020р. позовну заяву залишено без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу, 02.07.2020року вищевказана позовна заява була передана в провадження судді Омельченко К.О. відповідно до пункту 2.3.50 положення про автоматизовану систему документообігу суду , затвердженого Рішенням Ради Суддів України та погодженого Головою Державної судової адміністрації України від 26 листопада 2010року № 30 (зі змінами).

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, 23.07.2020р. позивачем подана до суду уточнена позовна заява.

В період з 13 липня 2020року по 25.08.2020року суддя Омельченко К.О. перебувала у щорічній тарифній відпустці.

Вивчивши матеріали уточненої позовної заяви, суддя вважає за необхідне направити вказану цивільну справу за підсудністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що спірні правовідносини сторін виникли з приводу скасування необґрунтованої заборгованості.

Положеннями ст.3 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування. Цей Закон не поширюється на, зокрема, договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Згідно преамбули ЗУ «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п.22 ч. 1ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними законами.

Позивач при визначені підсудності посилався на положення ЗУ «Про захист прав споживачів», а в позовній заяві йдеться не про обставини які передували укладенню договору. Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись.

Таким чином, судом встановлено, що на вказані правовідносини не поширюються положення ЗУ «Про захист прав споживачів», і це як наслідок унеможливлює застосування до даної позовної заяви ч. 5 ст. 28 ЦПК України щодо визначеності підсудності, адже вказані законодавчі приписи не поширюються на спірні правовідносини, які пов`язані з видаленням інформації з українського бюро кредитних історій.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Місцем знаходження відповідача акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» є м. Київ, вул. Грушевського, б. 1-Д, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Таким чином судом встановлено, що справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова, тому підлягає передачі на розгляд суду, до територіальної підсудності якого вона належить, а саме: Печерського районного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 187 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про скасування необґрунтованої заборгованості передати на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя