ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 744/537/19

Головуючий у першій інстанції Смага С. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/247/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Іванової Г.П.,

за участю секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне підприємство «Агрофірма «Чорний ріг»,

третя особа Семенівська районна державна адміністрація Чернігівської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 адвокат Шаповалов Максим Сергійович,

на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2019 року; час, місце ухвалення і дата складання повного її тексту: 04.12.2019, м. Семенівка,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 р. представник ОСОБА_1 адвокат Шаповалов М.С. звернувся з позовом до ПП «Агрофірма «Чорний Ріг», в якому просив:

- визнати недійсною додаткову угоду від 20.03.2015 до договору оренди земельної ділянки, укладеного 13.06.2008 між ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» та ОСОБА_2 на право оренди земельної ділянки, площею 2,81 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № :01:009:0037, що розташована на території Чорнорізької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, яка належить ОСОБА_1 ;

- визнати недійсною додаткову угоду від 16.11.2016 до договору оренди земельної ділянки, укладеного 17.06.2008 між ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» та ОСОБА_2 на право оренди земельної ділянки, площею 3,41 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № :01:004:0035, що розташована на території Чорнорізької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, яка належить ОСОБА_1 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп. та по сплаті судового збору в розмірі 768 грн 40 коп.

Ухвалою від 15.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10:00 06.05.2019 (арк. 31-33).

Ухвалою від 06.05.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10:00 02.07.2019 (арк. 52-54).

03.12.2019 від позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Шаповалова М.С. надійшла заява, в якій вони просять суд розгляд справи проводити без їх участі та заявляють, що відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України ОСОБА_1 позовні вимоги не підтримує внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову шляхом добровільного - в двосторонньому порядку розірвання спірних додаткових угод. Тому вони просять суд стягти з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та професійну правничу допомогу (арк. 147).

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 257 ЦПК України так як позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Цією ж ухвалою у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування судових витрат відмовлено. Постановляючи її, суд І інстанції виходив з того, що:

- ОСОБА_1 - дієздатна особа, в інтересах якої відкрито провадження у справі за заявою її представника, не підтримує заявлених вимог, про що від неї подана відповідна письмова заява, і заперечень на цю заяву від інших учасників справи не надходило;

- в квитанції до прибуткового касового ордера від 12.12.2019 адвокатом Шаповаловим М.С. не зазначено форму господарюючого суб`єкта, який отримав від позивача кошти (фізична особа-підприємець, самозайнята особа тощо), а тому у суду відсутня можливість констатувати, що квитанції про сплату ОСОБА_1 адвокату Шаповалову М.С. грошових коштів в сумі 5000 грн 00 коп. є допустимими доказом понесення нею витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим у відшкодуванні цих витрат відповідачу слід відмовити;

- оскільки позов залишено без розгляду згідно з спільною заявою позивача та її представника, то в силу п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору є неможливим.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шаповалов М.С. просить вказану ухвалу змінити й задовольнити його та ОСОБА_1 заяву в частині розподілу судових витрат. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суду надано документальне підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування цих витрат. Клопотання про зменшення розміру заявлених у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат від відповідача не надходило, будь-яких належних та допустимих доказів неспівмірності заявлених позивачем судових витрат відповідачем також не надано. Крім того, квитанція до прибуткового касового ордера від 12.12.2019, надана суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, є допустимим доказом отримання адвокатом Шаповаловим М.С. від ОСОБА_1 готівки (гонорару) в розмірі 5000 грн 00 коп. Предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі, а облік отриманих адвокатом доходів та його оподаткування, не є предметом спору.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідач не заперечує проти твердження позивача про те, що вона не підтримує свого позову з підстав задоволення відповідачем позовних вимог добровільно вже після пред`явлення позову.

Відповідно до гл. 8 і ст.ст. 76-81 ЦПК України у їх сукупності, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

У справі міститься копія договору про надання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) від 19.12.2018 (арк. 23-24), акт виконаних робіт за договором від 21.03.2019 (арк. 28), а також оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 22/18 від 19.12.2018 про сплату грошових коштів в сумі 5000 грн 00 коп. (арк. 148), у яких не зазначено форму господарюючого суб`єкта, який отримав гонорар (фізична особа-підприємець, самозайнята особа тощо). В силу ст.ст. 77-80, 81 ч. 1 ЦПК України позовна сторона для стягнення з відповідача відшкодування витрат на правову допомогу має надати суду допустимі докази понесення цих витрат. Проте такі докази нею не надано. Так, в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідно до пп. 1, 3 розд. І Положення про форму та зміст розрахункових документів, що затверджене наказом Мінфіну України від 21.01.2016 р. N 13, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 р. за N 220/28350 (з наступними змінами), на підтвердження факту надання послуг та отримання готівкових коштів у сфері послуг суб`єкт господарювання має видати споживачеві розрахунковий документ, форма і зміст якого відповідають цьому Положенню та залежать від виду суб`єкта господарювання. У пункті 3 цього Положення зазначено, що у разі відсутності у документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, документ не прийматиметься як розрахунковий. На порушення даних приписів у наданій позовною стороною квитанції про сплату ОСОБА_3 гонорару і всіх інших перелічених вище документах не зазначено, до якого виду суб`єктів господарювання він відноситься.

Статті 13-15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачають, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, у складі адвокатського бюро і у складі адвокатського об`єднання. Згідно з ч. 1 ст. 13 цього Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Такий же припис мається у ч. 2 п. 65.1 ст. 65 Податкового кодексу України. Оскільки адвокатом Шаповаловим М.С. здійснюється індивідуальна адвокатська діяльність (арк. 27), то в силу п. 65.7 ст. 65 Податкового кодексу України і Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 р. № 1588 з наступними змінами (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 р. за № 1562/20300), він як самозайнята особа має бути зареєстрований як платник податків у податковій інспекції та мати довідку про взяття на облік платника податків (форми № 4-ОПП). Таким чином, адвокат Шаповалов М.С. повинен отримати гонорар за надання правової допомоги ОСОБА_1 як самозайнята особа. Копії довідки форми № 4-ОПП щодо адвоката ОСОБА_4 М.С. суду не надано. Отже по справі не встановлено, що адвокат Шаповалов М.С. отримав гонорар за надання правової допомоги ОСОБА_1 як самозайнята особа, а отже як адвокат.

З викладеного випливає, що у суду відсутня можливість констатувати, що відомості про сплату позивачем йому коштів в сумі 5000 грн. 00 коп., які містяться у прибуткового касового ордера № 22/18 від 19.12.2018, підтверджено розрахунковим документом, що відповідає вимогам згаданого вище Положення. Отже висновок суду І інстанції про відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу є вірним.

Оскаржувана ухвала в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат по сплаті судового збору суперечить ч. 3 ст. 142 ЦПК України. Посилання суду на п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" як на підставу цієї відмови є хибним, так як ця правова норма спірні правовідносини не регулює.

З викладеного випливає, що з ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» на користь ОСОБА_1 слід стягти лише відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, сплату якого, на відміну від витрат на професійну правничу допомогу, підтверджено належними і допустимими доказами (квитанція на арк. 1).

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» на користь ОСОБА_1 слід стягти 192 грн 10 коп. на відшкодування половини витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини висунутих у ній вимог (квитанція на арк. 184).

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шаповалова Максима Сергійовича задовольнити частково.

Ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат по сплаті судового збору скасувати і задовольнити її в цій частині.

Стягти з Приватного підприємства «Агрофірма «Чорний ріг» на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Стягти з Приватного підприємства «Агрофірма «Чорний ріг» на користь ОСОБА_1 192 (сто дев`яносто дві) грн 10 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані сторін:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- Приватного підприємства «Агрофірма «Чорний ріг», вул. Шевченка, № 9, с. Чорний ріг, Семенівський р-н, Чернігівська обл., код 31429598.

Головуючий: Судді: