КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лівінський С.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТДВ «СК «Альфа-Гарант», третя особа: ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідачів солідарно 29 359,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди, з ОСОБА_2 стягнути 10 000,00 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтовував тим, що 09.02.2018 близько 08 год. 35 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись біля буд. № 1/5 по вул. Клеманській у м. Києві, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з транспортним засобом «Тоуоtа Ніghlander», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . В результаті вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2018 ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» згідно полісу № АК/3883733 від 21.04.2017. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № СІ8-103 від 20.03.2018 складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», позивачу як власнику пошкодженого в результаті ДТП ТЗ «Тоуоtа Ніghlander», д.н.з. НОМЕР_2 завдано матеріального збитку в розмірі 49 969,90 грн.

На відновлення пошкодженого транспортного засобу «Тоуоtа Ніghlander», д.н.з. НОМЕР_2 було витрачено позивачем 49 944,00 грн., що підтверджується нарядом-замовленням № 20 від 23.03.2018 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 2303 від 23.03.2018. ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» перерахувало на користь позивача лише суму страхового відшкодування в розмірі 22 785,00 грн. А іншу суму в розмірі 27 159,00 грн. позивач сплатив власними коштами.

За огляд транспортного засобу і складання Звіту про визначення вартості матеріального збитку позивач сплатив кошти в розмірі 2 200,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 45 від 15.03.2018, що також є матеріальними збитками останнього. Отже, завдана внаслідок ДТП фактична майнова шкода позивачу становить суму в розмірі 52 144,00 грн. (49 944,00 + 2 200,00), з яких ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на ремонт пошкодженого автомобіля було відшкодовано 22 785,00 грн. Таким чином, на дату звернення до суду різниця складає суму в розмірі 29 359,00 грн. (52 144,00 грн. - 22 785,00 грн.). Завдання неправомірними діями ОСОБА_2 матеріальної шкоди позбавило можливості позивача вести звичний спосіб життя, порушило нормальні життєві зв`язки, автомобіль довгий період часу був несправним, необхідні були значні кошти на його відновлення, яких у позивача не було. Дії та бездіяльність ОСОБА_2 та пов`язані з цим судові тяганини завдали позивачу втрат як майнового так і немайнового характеру, що негативно відобразилося на його здоров`ї та самопочутті. Враховуючи викладене позивач просив позов задовольнити в повному обсязі (т. 1 а.с. 3-5).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок матеріальної шкоди кошти в розмірі 8 815,67 грн., моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 3 794,16 грн. та судовий збір в розмірі 669,56 грн. Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок матеріальної шкоди кошти в розмірі 20 543,33 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 8 871,94 грн. та судовий збір в розмірі 1 233,40 грн. В іншій частині позову відмовлено (т. 2 а.с. 21-29).

В апеляційній скарзі ТДВ «СК «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовити у повному обсязі. Вказує, що шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу страховиком не відшкодовується. Крім того, зазначає, що наряд-замовлення № 20 від 23.03.2018 не може бути належним та допустимим доказом для визначення розміру страхового відшкодування у розумінні положень статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки він не є результатом практичної діяльності суб`єктів оціночної діяльності. На підставі розрахунку № 28-D/39/4 від 02.04.2018 складеного аварійним комісаром Видутою Д.Ю. , страхувальником було сплачено на особовий рахунок позивача вартість ремонту транспортного засобу у розмірі 27 785,12 грн. Тобто, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом № АК/3883733.

Також, апелянт заперечує проти стягнення на користь позивача витрат за виготовлення звіту про оцінку майна, оскільки після повідомлення позивачем про ДТП, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» менш ніж за 10 робочих днів направило свого представника для огляду транспортного засобу, під час якого було складено протокол від 16.02.2018.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то апелянт вважає такий обсяг витрат неправомірним, крім того, позивачем не підтверджено жодними доказами понесення ним заявлених витрат (т. а.с. 48-53).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У частині 1 статті 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частин 1, 2 статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 32.7 ч.1 ст.32 вказаного Закону шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2018 приблизно о 08.35 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись біля буд. № 1/5 по вул. Клеманській в м. Києві, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження всіх зазначених транспортних засобів.

В той же день, позивач звернувся із заявою до страхової компанії про те, що відбувся страховий випадок (т. 1 а.с. 89-92).

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2018 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого. ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 8-9).

Згідно Полісу № АК/3883733 від 28.04.2017 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальності власника наземного транспортного «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000,00 грн., за шкоду завдану майну - 100 000,00 грн. (а.с. 10).

Відповідно до розрахунку № 28-D/39/4 від 02.04.2018, складеного аварійним комісаром Видутою Д.Ю. , вартість ремонту транспортного засобу становила 27 342,14 грн. з ПДВ та 22 785,12 грн. без ПДВ (т. 1 а.с. 94-96).

20.04.2018 на підставі поданої ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 22 785,12 грн.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК).

Розглядаючи питання по суті заявлених вимог колегія суддів виходила із того, що відповідно до приписів статей 1166, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі, а її розмір визначається самостійно особою якій ця шкода завдана, тобто позивачем, і яка повинна бути підтверджена у встановленому процесуальним законом порядку.

На підтвердження розміру завданої майнової шкоди позивач послався на Звіт про визначення вартості матеріального збитку № С18-103 від 20.03.2018, складений оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» Горобцем В.В. , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тоуоtа Ніghlander», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 41 154,23 грн.; величина втрати товарної вартості (ВТВ) - 8 815,67 грн., а вартість матеріального збитку - 49 969,90 грн. (т.1 а.с. - 11-43).

За виготовлення Звіту про оцінку автомобіля позивачем було сплачено 2 200,00 грн. (а.с. 41).

Позивачем також долучено до позовної заяви докази здійснення ним оплати за ремонт пошкодженого в ДТП автомобіля на загальну суму 49 944,00 грн., тобто це фактичні витрати, які поніс позивач для відновлення свого пошкодженого в ДТП автомобіля.

З наведеного випливає, що фактичні витрати понесені позивачем на ремонт (відновлення) автомобіля перевищують на 27 159 грн. суму отриманого ним страхового відшкодування (49944 - 22785).

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на Звіт про визначення вартості матеріального збитку № С18-103 від 20.03.2018, складений оцінювачем Горобцем В.В., для встановлення розміру завданої позивачу майнової шкоди в результат пошкодження його автомобіля, і задовольнив позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, оскільки відповідачами не було надано доказів на спростування висновків зроблений у Звіті оцінювачем Горобцем В.В .

Колегія звертає увагу, що, оскільки термін експлуатації автомобіля «Тоуоtа Ніghlander», д.н.з. НОМЕР_2 менше п`яти років, у Звіті коефіцієнт фізичного зношення деталей застосований - «0», відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України і Фондом державного майна від 24.11.2003 № 142/5/2002, згідно якої коефіцієнт фізичного зносу для легкових автомобілів, виготовлених НЕ в країнах СНД, строк експлуатації яких не перевищує 7 років дорівнює нулю

Крім того, разом з апеляційною скаргою також було подано клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке колегія суддів вважає за доцільним відхилити, оскільки з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» двічі заявлялось таке клопотання, яке ухвалами від 01.11.2018 та 12.06.2018 було задоволено (т. 1 а.с. 159-162, 230-231). Однак, відповідно до листів від КНДІСЕ від 15.01.2019 та 08.11.2019 експертизу неможливо було провести, оскільки ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» не виконало попередньої оплати за проведення експертизи (т. 1 а.с. 174-175, 204), а тому таке клопотання колегія суддів вважає, як затягування розгляду справи та ухилення апелянта від можливого виконання рішення суду, а також не бажання ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» вчиняти реальні дії на підтвердження своїх заперечень по суті пред`явлених вимог.

Посилання апелянта на те, що ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» виплачено позивачу суму страхової виплати (розміру збитків) у повному обсязі відповідно до розрахунку вартості матеріального збитку від 02.04.2018 та калькуляції № 28-D/39/4 від 02.04.2018, складеного аварійним комісаром Видутою Д.Ю. , і не має більше ніяких зобов`язань перед позивачем також не береться до уваги, оскільки під наданим розрахунком відсутній підпис останнього про ознайомлення із вказаною сумою та її погодження заявником (т. 1 а.с. 93-96).

Колегія суддів вважає, що при визначені розміру завданого позивачу матеріального збитку в першу чергу необхідно враховувати обґрунтованість понесених ним фактичних витрат на відновлення автомобіля.

Апелянтом ні в суді першої інстанції, ні до апеляційної скарги не було надано доказів, які б свідчили про безпідставне завищення вчинених позивачем витрат на відновлення свого автомобіля, проведення робіт по заміні запчастин (складових частин) або їх ремонту не пов`язаних із ДТП що відбулося тощо.

Судом першої інстанції також правильно були задоволені вимоги позивача про стягнення із відповідача ОСОБА_2 суму втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 8 815,67 грн., визначеної у Звіті від 20.03.2018, відповідно до положень ст. 32Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та постановив вірне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, судапеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

С.В. Лівінський