Справа № 703/4849/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого - судді Кирилюк Н.А.

з секретарем судового засідання Сорокою О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Багмет Н.М.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Смілі помер її син ОСОБА_2 , якому на праві власності належала 1/3 частини приватизованої квартири АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що її син постійно проживав разом з нею та її чоловіком ОСОБА_3 , місце його проживання не було зареєстроване за будь-якою адресою. Таким чином, вони з чоловіком прийняли спадщину як спадкоємці першої черги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Йому також належала 1/3 частини зазначеної квартири.

Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право власності на спадкове майно після сина та чоловіка, однак їй було відмовлено у цьому в зв`язку з тим, що право власності на квартиру не зареєстроване за померлими.

Крім того, позивач просила встановити факт, що на час смерті ОСОБА_2 вона проживала з ним в квартирі АДРЕСА_1 .

Під час розгляду справи суд замінив відповідача на Смілянську міську раду Черкаської області.

В судовому засідання позивач та її представник позов підтримали та просили його задоволити з наведених в ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в направленій на адресу суду заяві просив розглядати справу у його відсутності.

Суд, з`ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Смілі Черкаської області помер ОСОБА_2 .

Як встановлено із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 батьками померлого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які перебували у шлюбі.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

Статтею 370 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як встановлено з довідки ОСББ «Затишок» № 297 від 05 листопада 2019 року разом з ОСОБА_2 до дня своєї смерті постійно проживав по АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_1 .

Наведені обставин також підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 .

Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З повідомленням Смілянської держнотконтори від 19 лютого 2020 року встановлено, що після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Однак, оскільки разом з ним на час відкриття проживала його мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_3 , вони є такими, що прийняли спадщину на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 .

Згідно з повідомленням Смілянської держнотконтори встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 03 грудня 2019 року на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку.

Оскільки право власності на спірну квартиру не було зареєстровано за померлими, постановою нотаріуса від 30 листопада 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка залишилась після ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На підтвердження викладених обставин позивачем також було надано довідку Смілянського відділку КП «ЧООБТІ» від 06 листопада 2019 року.

Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця.

За таких обставин, суд вважає, що подані позивачем докази є переконливими та достатніми на підтвердження зазначених обставин, а тому позов підлягає до повного задоволення.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Смілянської міської ради Черкаської області (м. Сміла Черкаської області, вул. Незалежності, 37, ) про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно задоволити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 на день його смерті в квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Н. А. Кирилюк