Дата документу 08.09.2020 Справа № 336/4806/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________
Справа № 22-ц/807/2668/20 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Є.У.№ 336/4806/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

08 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та привести земельну ділянку у стан, що існував до порушення законодавства шляхом знесення гаражу та металевого паркану,

за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року Запорізька міська рада звернулась з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та привести земельну ділянку у стан, що існував до порушення законодавства шляхом знесення гаражу та металевого паркану.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) знесенню за рахунок особи, що вчинила самочинне будівництво підлягають об`єкти нерухомого майна за наявності кількох умов: власник або користувач земельної ділянки заперечує проти визнання за особою, що вчинила самочинне будівництво, права власності на об`єкти нерухомого майна; будівництво відбувалось з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або внаслідок самочинного будівництва істотно порушені будівельні норми і правила; проведення перебудови споруди чи будівлі є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення. Посилаючись на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами того, що: гараж та паркан збудовані саме на самовільно зайнятій земельній ділянці; відповідачам був виданий припис про перебудову, перенесення або знесення вказаних споруд, але вони відмовились його виконати; перебудова (перенесення) таких споруд неможливі; внаслідок такого будівництва порушені права територіальної громади, на захист інтересів якої позивач звернувся з позовом до суду; наявність підстав для застосування судом такого виключного способу захисту права як знесення споруд, а також урахувавши те, що позивач звернувся з позовом до суду у 2017 році, тоді як паркан був збудований у 1998 році, а гараж у 2007 році, що свідчить про те, що розташування цих споруд протягом багатьох років не створювало позивачеві істотних перешкод, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, Запорізька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу Запорізької міської Ради залишено без задоволення. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що будівництво спірного гаража та паркана здійснено відповідачами на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та тривалий час перебуває у їх безстроковому користуванні, як власників жилого будинку, відсутність державного акта на право власності на зазначену земельну ділянку не свідчить про те, що будівництво зазначених об`єктів здійснено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Суд першої інстанції правильно зазначив, що на спірній земельній ділянці розташована лише частина гаража і паркану, позивач не вказав, яка саме частина цих об`єктів виходить за межі червоної лінії та підлягає знесенню, як не зазначив і підстав їх знесення повністю. Апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував підстав набуття відповідачами права користування земельною ділянкою площею 169 кв. м, зазначивши, що суд першої інстанції правильно прийняв до уваги відомості з Державного земельного кадастру, згідно яких за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано земельну ділянку площею 157 кв. м, а не 137 кв. м, як вказував представник позивача. Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідачів звільнити земельну ділянку площею 32 кв. м шляхом знесення гаража і металевого паркану, що є крайньою мірою та можливе лише, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, позивач не надав доказів відмови відповідачів від перебудови та перенесення паркану і гаража, оскільки знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливо лише за умови, неможливості здійснення перебудови об`єкта нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Постановою Верховного Суду від 15 липня 2020 року касаційну скаргу Запорізької міської Ради задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Як зазначено в поставі Верховного Суду, розглядаючи спір, суди попередніх інстанції не перевірили правомірність користування відповідачами земельною ділянкою площею 157 кв.м чи 169 кв.м відповідно до технічного паспорту домоволодіння, не роз`яснили сторонам їхні права та обов`язки, зокрема, щодо призначення судової експертизи.

В засіданні апеляційного суду відповідачі заявили клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити питання:

Чи займає металевий паркан № НОМЕР_1 та гараж лит. «И», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , частину земель загального користування провулку Модельний у м. Запоріжжі? Якщо займає, то яку саме його площу та в якій конфігурації?

Представник позивача проти призначення експертизи заперечував, вважав, що у справі достатньо доказів для з`ясування фактичних обставин справи і ухвалення рішення задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 15 липня 2020 року, з метою усунення розбіжностей у зібраних у справі доказах, забезпечення можливості дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідачів і призначити у справі судову земельно-технічну експертизу.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 113, 367 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Призначити по справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити такі запитання:

1.Чи займає металевий паркан № НОМЕР_1 та гараж лит. «И», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , частину земель загального користування провулку Модельний у м. Запоріжжі?

2. Як що займає, то яку саме його площу та в якій конфігурації?

Проведення експертизи доручити Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Експерта попередити про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків з надання висновку.

В розпорядження експерта надати цивільну справу № 336/4806/17 (провадження № 22-ц/807/2668/20).

Оплату за проведення експертизи покласти на відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Встановити строк для проведення експертизи два місяці з моменту отримання ухвали суду.

Провадження у справі зупинити на час проведення судової експертизи.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного суду в частині зупинення апеляційного провадження протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В.Дашковська

О.М Кримська