Дата документу 10.09.2020 Справа № 321/1036/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 321/1036/19

Провадження № 22-ц/807/2256/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2020 року, повний текст якого складено 06 травня 2020 року, в складі судді Кравченко Н.О., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2018 з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до судового наказу Василівського районного суду Запорізької області від 28.02.2019 з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16.05.2019 з позивача було стягнуто на користь ОСОБА_3 кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини всього доходу до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 31.05.2019 з позивача було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і довічно. Постановою Запорізького апеляційного суду від 08 квітня 2020 року вказане рішення змінено, зменшено розмір стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання непрацездатної матері з розміру 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, до розміру 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Позивач зазначає, що його матеріальний стан суттєво погіршився, розмір доходів не великий і фактично вся заробітна плата йде на виконання аліментних зобов`язань щодо 2 дітей, непрацездатної матері та утримання матері дитини. Крім того, має кредитні зобов`язання, несе витрати на оренду житла та сплату комунальних послуг, потребує постійного лікування. Після відрахувань із заробітної плати податків, сплати аліментних зобов`язань та інших обов`язкових платежів, грошових коштів практично не залишається навіть на елементарні власні потреби.

Ураховуючи викладене, просить суд зменшити розмір стягнених з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання їхнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј з усіх видів доходу щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, з 1/4 до 1/8 частини всіх видів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір стягнених з нього коштів на утримання на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини його заробітку до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/6 до 1/10 частини всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною трьох років до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2020 року в задоволенні позову відмолено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він кожного місяця сплачує близько 69% свого доходу на утримання своїх дітей, їх матерів та своєї непрацездатної матері. Окрім цього, він сплачує податок з доходів, профспілкові внески на медичне страхування, військовий збір та платежі по кредитах. Все це утворило ситуацію, що на момент розгляду справи судом першої інстанції позивач отримував на руки до простоїв на роботі 1717, 27 грн. після всіх відрахувань, а під час простою -1536, 96 грн. Суд не врахував майновий стан позивача. В якості доказів було надано розрахунок заробітної плати, в якому вказано, що сума до виплати є меншою за прожитковий мінімум.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових правовідносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, які підтверджують існування обставин, передбачених ст. 192 СК України, а саме що змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на можливість сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Згідно з свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.8).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2018 з позивача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Відповідно до судового наказу Василівського районного суду Запорізької області від 28.02.2019 з позивача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 06.05.2019 з позивача ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_3 кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини всього доходу до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10-11).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 31.05.2019 року з позивача ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і довічно (а.с.12-13).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.04.2019, відомості щодо наявності у ОСОБА_2 нерухомого майна відсутні (а.с.21).

Згідно з довідкою про доходи № 44 від 12 квітня 2019 року, ОСОБА_2 працює у АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» структурний підрозділ «Запорізьке моторвагонне депо» на посаді помічника машиніста електропоїзда, заробітна плата за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року склала 92114,65 грн., сплачені аліменти 9425,56 грн., дохід без урахування аліментів становить 82689,09 грн. (а.с. 19).

Згідно з довідкою від 03 травня 2019 року, виданою АТ «ПУМБ», з ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 01 від 13 вересня 2017 року на суму 17 800, 00 грн. Станом на 03 травня 2019 року заборгованість за кредитною картою становить 4 159, 12 грн. (а.с. 15).

Згідно з довідкою, виданою філією Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_2 має кредитний договір від 26 червня 2018 року № 466457309 на суму 34 000, 00 грн. Залишок заборгованості на 03 травня 2019 року складає 8 414, 51 грн. (а.с. 16).

Згідно з довідкою від 20 червня 2019 року, ОСОБА_2 має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитними договорами у розмірі 11596, 92 грн. (а.с. 17).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ст. 182 СК України)

Згідно з частиною п`ятою статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає як підставу для зменшення розміру аліментів те, що він кожного місяця сплачує близько 69% заробітної плати на утримання своїх дітей, їх матерів та своєї непрацездатної матері. Сума до виплати після відрахувань є меншою за прожитковий мінімум.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров`я.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив з того, що позивач не навів доказів, які б свідчили про погіршення його майнового стану, зміну сімейного стану чи погіршення його здоров`я, що відповідно до статті 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, раніше визначеного судовим рішенням.

Як зазначалось, судовим наказом Василівського районного суду Запорізької області від 28.02.2019 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

Вищевказаний розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, та відсутність у останнього стабільного заробітку, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та суперечитиме її інтересам.

Наявність у позивача на утриманні його матері ОСОБА_8 , сина ОСОБА_6 , матері ОСОБА_7 - ОСОБА_3 саме по собі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжі від 11 вересня 2018 року про стягнення з позивача аліментів на його сина ОСОБА_6 , вже існувало на час прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів на другого сина - ОСОБА_7 .

Вищевказане рішення було враховано під час ухвалення Василівським районним судом Запорізької області 06 травня 2019 року рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів на її утримання у розмірі 1/6 частини всього доходу до досягнення дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, а саме до 24.10.2021.

З рішення Василівського районного суду Запорізької області від 31 травня 2019 року, яке ухвалено після видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь його сина ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позову про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Вищевказані судові рішення не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів.

До того ж, постановою Запорізького апеляційного суду від 08 квітня 2020 року, рішення Василівського районного суду Запорізької області за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну матір змінено: зменшено стягнення аліментів з 1/6 до 1/8 частини заробітку, щомісячно. В постанові Запорізького апеляційного суду зазначено, що згідно довідки, наданої ОСОБА_2 він має дохід в розмірі 13-14 тис. грн., що дозволяє йому сплачувати аліменти на користь всіх утриманців. Також апеляційним судом визначено розмір аліментів на утримання матері в розмірі 1/8 з урахуванням обов`язку позивача до сплати аліментів на утримання дітей та матері дитини.

Також не є підставою для зменшення розміру аліментів наявність у позивача ним же створених боргових кредитних зобов`язань.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни його матеріального стану, а також сімейного стану та стану здоров`я.

Ураховуючи, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також недоведеність позивачем суттєвої зміни матеріального становища, апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів.

Зменшення розміру аліментів без будь-яких підстав суперечить інтересам малолітньої дитини.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Інших належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2020 рокув цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова