КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 759/117/18 Головуючий у 1 інстанції: П`ятничук І.В.
провадження № 22-ц/824/8716/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року про залишення заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття.

У березні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року, в якій просив поновити йому строк на подачу заяви та скасувати заочне рішення. Зазначав, що вперше отримав заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року лише 17 лютого 2020 року, тому строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, передбачений ст. 284 ЦПК України, не пропущений.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року у поновленні процесуального строку для подання заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено і заяву залишено без розгляду з тих підстав, що вона є необґрунтованою, а викладені в ній доводи спростовуються наявними матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування ухвали, ухвалення рішення про відкриття провадження і перегляд Святошинським районним судом міста Києва заочного рішення від 13 вересня 2018 року, направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відкликання виконавчого листа у справі та вжиття заходів до юридичної відповідальності судді П`ятничук І.В .

Скаргу обґрунтовано тим, що суддею було порушено процесуальний закон, що призвело до незаконних рішень.

ОСОБА_2 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, в межах наданих суду повноважень, судом вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення цивільного спору, доведено та всебічно обґрунтовано, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач пропустив строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заява про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення необґрунтована, а викладені в ній доводи спростовуються наявними матеріалами справи.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 13 вересня 2018 року Святошинським районним судом м.Києва було ухвалено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Встановлено, що 10 березня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 - представника ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення, яка мотивована тим, що з вказаним заочним рішенням відповідач не погоджується, оскільки останнє було винесено передчасно та без участі відповідача, що в свою чергу позбавило останнього права на змагальність відповідно до ст.12 ЦПК України. Крім того, заявлено клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, обґрунтоване тим, що було порушено його право як відповідача по справі, який не належним чином повідомлявся про судові засідання, у зв`язку з чим не було відомо про наявність судової справи та йому не було надано можливості для захисту своїх інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення суду, яке відповідач просить скасувати, було прийняте 13 вересня 2018 року.

Як зазначав сам відповідач, копію заочного рішення суду від 06.07.2016 року ним отримано було 17 лютого 2020 року, а із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення звернувся лише 10 березня 2020 року. При цьому за змістом пред`явленої заяви взагалі не наведено обґрунтування щодо поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а також обставин, що свідчать про поважність причин пропуску цього строку тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одескій області виконано рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору, що вказує на те, що відповідачу було відомо про існування вказаного рішення суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

За ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.127 ЦПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.7 ст.127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Виходячи з наведеного, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач пропустив строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки він був обізнаний про існування заочного рішення Савятошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи, і, зокрема, було виконано рішення суду в частині стягнення з нього судового збору.

Також колегія суддів звертає увагу і на те, що апелянт брав участь у першому засіданні про стягнення з нього аліментів, а саме, 26 березня 2018 року, і в подальшому на неодноразові виклики до суду не з'являвся у судові засідання та не цікавився розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: