КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 752/7694/18

провадження №22-ц/824/4592/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача Бершадська І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» - Лизуненка Сергія Олександровича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року /суддя Колдіна О.О./

у справі за позовом акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено./а.с. 131-135/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 свідомо не надав інформацію про отримання ним допомоги по безробіттю. Окрім того, висновок суду першої інстанції щодо ненадання банком доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 недобросовісної поведінки, спростовані обставинами, встановленими судовим рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №757/5118/15-ц, які не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. Також наголошував на тому, що при розгляді справи в господарському суді не надавалась оцінка діям ОСОБА_1 , а позовні вимоги стосувались правовідносин між АТ «Ощадбанк» та Київським міським центром зайнятості. Вказував на те, що ОСОБА_1 проявив недобросовісність під час розгляду справи №757/5118/15-ц, приховавши факт отримання ним допомоги по безробіттю, що призвело до неврахування цих обставин судом. Таким чином, саме внаслідок недобросовісної поведінки ОСОБА_1 при розгляді судом справи, ним було отримано грошові кошти без достатньої правової підстави.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував на те, що судовим рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №757/5118/15-ц, не встановлено фактів приховування ним отримання допомоги по безробіттю. Вказував, що посилання банку на недобросовісність його поведінки та приховування виплат по безробіттю є надуманими та не доведеними належними доказами, оскільки вказаним рішенням такі обставини не встановлювались. Окрім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 23.05.2017 р. у справі №910/23173/16 про стягнення з банку на користь Київського міського центру зайнятості безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю, яке банк не оскаржував та виконав, встановлено, що після поновлення на посаді 01.10.2015 р., він 05.10.2015 р. повідомив Голосіївський районний центр зайнятості в м. Києві про зміну відомостей, що впливають на виплату допомоги, а тому зловживань з його боку не встановлено.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення судової повістки, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка з`явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 8-к від 08.01.2015 ОСОБА_1 12.01.2015 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу методології та реструктуризації проблемних активів управління супроводження банкрутства і виконавчого провадження департаменту проблемних активів АТ «Ощадбанк» у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

При звільненні ОСОБА_1 виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячної зарплати, з виплатою допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 61625,66 гривень.

12.02.2015 ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного центру зайнятості в місті Києві із заявою про надання статусу безробітного і згідно з наказом № НТ150218 від 18.02.2015 Голосіївського районного центру зайнятості в місті Києві відповідачу було надано статус безробітного з 12.02.2015; наказом № НТ150219 від 19.02.2015 йому було призначено допомогу по безробіттю у період з 19.02.2015 по 13.02.2016, виплату якою розпочато з 19.02.2015 р.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2015 у справі № 757/5118/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу позов ОСОБА_1 задоволено частково; поновлено його на посаді головного спеціаліста відділу методології та реструктуризації проблемних активів управління супроводження банкрутства і виконавчого провадження департаменту проблемних активів АТ «Ощадбанк» з 13.01.2015; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.01.2015 по 22.09.2015 включно у розмірі 88990 грн. 46 коп. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп.; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 10570 грн. 65 коп.

Наказом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 461-к від 23.09.2015 р. на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2015 у справі № 757/5118/15-ц ОСОБА_1 було поновлено на посаді головного спеціаліста відділу методології та реструктуризації проблемних активів управління супроводження банкрутства і виконавчого провадження департаменту проблемних активів АТ «Ощадбанк» з 13.01.2015 р..

05.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного центру зайнятості в місті Києві із заявою, в якій повідомив про поновлення його на посаді, яку він обіймав у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». При цьому, ОСОБА_1 повідомив, що з наказом про поновлення його на посаді його було ознайомлено 01.10.2015.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10.12.2015 у справі № 757/5118/15-ц рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим другий абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 січня 2015 року по 22 вересня 2015 року без урахування сум податків та зборів в розмірі 10678 гривень 30 (тридцять) копійок.» В іншій частині рішення залишити без змін.

За період з 19.02.2015 р. по 30.09.2015 р. Голосіївським районним центром зайнятості в місті Києві було нараховано ОСОБА_1 допомогу по безробіттю у загальному розмірі 36 217 грн. 34 коп.

16.12.2016 р. Київський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів в розмірі 36217,34 гривні, виплачених ОСОБА_1 як допомогу по безробіттю в зв`язку з поновленням його на посаді.

Звертаючись до суду в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача і неповідомлення ним при розгляді справи Печерським районним судом м. Києва про поновлення на роботі інформації про перебування на обліку в Київському міському центрі зайнятості, на користь ОСОБА_1 на підставі рішення суду був стягнутий середній заробіток без врахування коштів, виплачених як допомога по безробіттю, а також з Банку стягнуто грошові кошти в розмірі 36217, 37 гривень на користь Київського міського центру зайнятості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України про те, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; ст.1212 ЦК України про те, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; ст.1215 ЦК України про те, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; ч. 1 ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що звертаючись до суду в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача і неповідомлення ним при розгляді справи Печерським районним судом м. Києва про поновлення на роботі інформації про перебування на обліку в Київському міському центрі зайнятості, на користь ОСОБА_1 на підставі рішення суду був стягнутий середній заробіток без врахування коштів, виплачених як допомога по безробіттю, а також з Банку стягнуто грошові кошти в розмірі 36217,37 гривень на користь Київського міського центру зайнятості. Однак, зазначені обставини вже були предметом судового розгляду і їм надана оцінка під час розгляду Господарським судом м. Києва справи за позовом Київського міського центру зайнятості до ПАТ «Державний ощадний банк України», в ході якого встановлено, що ОСОБА_1 під час розгляду справи Печерським районним судом м. Києва про поновлення на роботі самостійно звертався з запитом до Голосіївського районного центру зайнятості в м. Києві про надання інформації щодо отримання допомоги по безробіттю, а також останній своєчасно повідомив Центр зайнятості про поновлення його на посаді.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності в діях відповідача недобросовісної поведінки під час отримання ним виплат при звільненні, середнього заробітку за час вимушеного прогулу при розгляді Печерським районним судом м. Києва справи про поновлення на роботі, а також виплат по безробіттю, а обставини, на які позивач посилається, спростовані судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги, про встановлення під час розгляду Печерським районним судом м. Києва фактів недобросовісної поведінки ОСОБА_1 , колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що були предметом розгляду судом першої інстанції та зводяться до власного тлумачення позивачем рішення суду, оскільки таких обставин Печерським районним судом м. Києва не встановлено.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.05.2017 р. у справі №910/23173/16 про стягнення з банку на користь Київського міського центру зайнятості безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю, встановлено, що після поновлення на посаді 01.10.2015 р., ОСОБА_1 05.10.2015 р. повідомив Голосіївський районний центр зайнятості в м. Києві про зміну відомостей, що впливають на виплату допомоги, а тому доводи про зловживання з боку ОСОБА_1 банком, не доведені, викладені в рішенні суду обставини не скасовані шляхом оскарження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» - Лизуненка Сергія Олександровича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: