КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа №755/10970/19

провадження №22-ц/824/7008/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» Іваненко Ірини Петрівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року /суддя Виниченко Л.М. /

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернулось з позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 10 552,71 грн., 3 % річних у розмірі 3 473,19 грн. та судовий збір.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. /а.с. 71-74/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» Іваненко І.П. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що споживач користується електроенергією, але не у повному обсязі її сплачує. Вказувала, що власність зобов`язує нести витрати на її утримання. Особовий рахунок споживача електричної енергії відкритий на ОСОБА_1 , яка не зверталась до ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» з вимогою про закриття особового рахунку. Позивачем було вжито всіх можливих заходів для отримання відомостей щодо проживаючих осіб за адресою наявної заборгованості, які виявились безрезультатними. До суду першої інстанції також було подано запит щодо проживання або перебування споживачів у квартирі, жодної інформації не надходило.

ОСОБА_1 про відкриття письмового провадження повідомлялась, за всіма відомими адресами, що вказані у матеріалах справи, зокрема і у її відзиві в суді першої інстанції - АДРЕСА_1 . З відзивом на апеляційну скаргу до апеляційного суду не зверталась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», затвердженого 22 грудня 2017 року, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків пов`язаних із провадження діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією /а.с. 9-13/.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 являється споживачем послуг з електричного постачання за адресою АДРЕСА_2 .

За результатами аналізу оплат позивачем відповідачу станом на 01.08.2017 року нараховано заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію, яка становить 10 552,71 грн., інфляційні нарахування та 3% річних у розмірі 3 473,19 грн., а всього суму 14 025,90 грн.

Також встановлено, що 21.01.2013 року було складено Акт про прийняття квартири АДРЕСА_2 , затверджений начальником ЖРЕО-402. Зі змісту вказаного акту співробітниками ЖРЕО-402 комісійно, серед іншого, було прийнято квитанції та ключі від квартири, зафіксовано покази електричного лічильника 5931 кВт.

Відповідно копій квитанцій, оплата за спожиту електричну енергію проведена за показами електролічильника 5931 кВт станом на 21.01.2013 р., що також відображено у виписці по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 /а.с. 19-23/.

19.06.2018 р. та 20.07.2018 р. ОСОБА_1 зверталася до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» із письмовими заявами в яких просила відмінити рішення суду, вказуючи, що вона 21.01.2013 року через знесення будинку виселилась з квартири АДРЕСА_2 , від якої комісії ЖРЕО-402 передала ключі та квитанції про сплату наданих послуг з електро- та газопостачання, при цьому їй була надана квартира за адресою АДРЕСА_1 , по якій сплачує за споживання електроенергії.

Вказані обставини також підтверджуються відомостями електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» від 16.07.2019 р. та записами в паспорті щодо місця проживання ОСОБА_2 , відповідно яких відповідач була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 в період з 05.04.1973 р. по 25.08.2009 року та з 28.08.2009 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, про те, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що позивачем суду не доведено факту споживання відповідачем електроенергії в квартирі АДРЕСА_2 після 21.01.2013 року, оскільки відповідач з вказаної квартири виселилась за іншою адресою та ключі від житла 21.01.2013 року передала співробітникам ЖРЕО-402, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги, про те, що споживач користується електроенергією, але не у повному обсязі її сплачує, спростовані судом першої інстанції дослідженими доказами та висновками суду та містяться на формальних міркуваннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд фактично повинен був перебрати на себе обов`язок встановлення належного відповідача, колегією суддів також не приймаються до уваги, як такі, що суперечать принципу диспозитивності цивільного процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, у відповідності до ст. 51 ЦПК України, суд замінює неналежного відповідача лише за клопотанням позивача.

Цивільне судочинство ґрунтується на засадах диспозитивності, зокрема і у вирішенні обсягу доказів покладених в обґрунтування позовних вимог та виборі відповідача.

Таким чином, в разі встановлення позивачем належного відповідача, позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» Іваненко Ірини Петрівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: