Справа № 455/1126/20
Провадження № 6/455/20/2020
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2020 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Пошивак Ю.П., розглянувши в письмовому провадженні подання державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про привід боржника,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 04 вересня 2020 року звернувся до суду з поданням про привід боржника посилаючись на те, що зі змісту подання та документів, що додаються до нього витікає, що в провадженні Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №54931813 з виконання виконавчого листа №455/1022/17 від 31.08.2017 року виданого Старосамбірським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 17.08.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Просить винести ухвалу про привід боржника ОСОБА_1 у Старосамбірський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 438 ЦПК України визначено, що розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

Згідно частини 1статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні: у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши надані та добуті докази суд вважає подання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що виконавцем документи прийняті в межах виконавчого провадження надсилалися боржнику за адресою: с.Болозів Старосамбірського району Львівської області, а саме:

виклик від 03.08.2020 року про необхідність з`явитися ОСОБА_1 до державного виконавця на 10.00 годину 13.08.2020 року, яке повернулося за зворотньою адресою з відміткою «за відмовою адресата»;

виклик від 13.08.2020 року про необхідність з`явитися ОСОБА_1 до державного виконавця на 10.00 годину 20.08.2020 року, яке було вручено останньому 21.08.2020 року.

Отже у зв`язку з вище викладеним належних доказів надіслання за місце знаходження боржника та отримання останнім постанови про відкриття виконавчого провадження чи завчасне повідомлення про виклик до державного виконавця до подання виконавцем додано не було.

Тобто наведене вище спростовують посилання виконавця про неодноразову неявку без поважних причин боржника до виконавця на його виклики та невиконання останнім його вимог та вимог виконавчого документу та про наявність підстав для застосування до боржника заходів забезпечення примусового приводу через поліцію.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що підстави для приводу боржника відсутні, а подання не обґрунтовано та таке, що не підлягає задоволенню.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що заявник в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Подання спростовуються вищевикладеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджене.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаного подання про привід боржника, воно нічим не підтверджено, безпідставне і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для його задоволення немає, а тому вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 81,82, 89, 258, 259, 260-261, 353, 438 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про привід боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П.Пошивак