ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/3877/19

провадження № 22-ц/4809/176/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області Бондаренко В.М, Вовкотруб К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2019 року, суддя Шевченко І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області про стягнення інфляційних збитків, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області про стягнення інфляційних збитків, моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.04.2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда прийнято рішення за його позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в м. Кіровограді про стягнення коштів і призначення щомісячної виплати втраченого заробітку. В рішенні проіндексовано шляхом множення на коефіцієнт збільшення мінімальної заробітної плати розмір щомісячних грошових сум, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, в зв`язку з підвищеннями мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством, на день винесення рішення. Встановлено, що «цей розмір підлягає перерахуванню у випадках подальших підвищень розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку».

З набранням вищевказаного рішення законної сили відшкодування шкоди здійснюється Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кіровограді. Однак, відповідач, всупереч встановленого судом обов`язку проводити перерахунок щомісячних страхових виплат у випадках підвищень розміру мінімальної заробітної плати, щорічно з 2005 року до теперішнього часу робив перерахування сум щомісячних страхових виплат лише на підставі ч. 2 статті 29 Закону, що підтверджується Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 24 від 27.04.2007 року.

У квітні 2010 року позивач звернувся з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, зобов`язати провести такий перерахунок з 1 вересня 2004 року, стягнути заборгованість у зв`язку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат та допустити негайне виконання рішення в частині виплати одномісячної грошової допомоги.

Обґрунтовуючи протиправність зазначених дій відповідача, послався на те, що розмір страхових виплат мав обчислюватися відповідно до положень п. 3 ч. 1 статті 29 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у якому однією з підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат є підвищення розміру мінімальної заробітної плати, в той час як відповідач провів перерахунок таких виплат на підставі Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27.04.2007 року № 24, яким не передбачений такий перерахунок у зв`язку з підвищенням мінімальної заробітної плати.

Ленінським районним судом міста Кіровограда постановою від 30.11.2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 позов задоволено частково. Визнано бездіяльність відділення Фонду, щодо перерахунку страхових виплат у зв`язку підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, неправомірною та зобов`язано стягнути заборгованість у зв`язку із затримкою перерахунку основного боргу з урахуванням інфляції станом на 30.04.2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що пріоритетному застосуванню до спірних відносин підлягають положення Закону № 1105-ХІV як такі, що мають вищу юридичну силу, ніж Порядок.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 14.06.2011 року рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове, яким зобов`язав відділення Фонду здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 1 вересня 2004 року.

Позивач зазначив, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.12.2014 року постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін, однак постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року не виконується відповідачем.

В червні 2015 року позивач звернувся з цивільним позовом про стягнення шкоди, завданою затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача, за період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року з урахуванням інфляції.

Апеляційний суд Кіровоградської області рішенням від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц позов задовольнив частково, стягнувши шкоду заподіяну позивачу до 30.04.2010 року з урахуванням інфляції за розрахунком судового експерта Гавриш Г.О

В зв`язку з тим, що рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року по справі № 2а-6740/10/1111, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області рішенням від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц не виконані відповідачем, то станом на час звернення в суд з позовом грошова сума в розмірі - 133 542,51 грн., що підлягає стягненню за рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області у справі № 405/4776/15-ц, підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги з червня 2015 року по квітень 2019 року та, відповідно до розрахунку, становить - 64 2013,98 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь інфляційні збитки, завдані невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011, за період з червня 2015 по квітень 2019 в сумі 64203,98 грн. та моральну шкоду в розмірі 1500000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначається, що суд не встановив дійсні обставини по справі не прийняв до уваги доводи позивача і постановив судове рішення яке не ґрунтується на законі.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02.12.2019 по справі відкрито апеляційне провадження.

До суду відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що суд першої інстанції вірно застосував законодавство, яке регулює дані правовідносини та вірно зазначив, що закон не має зворотної дії у часі, тому в даному випадку слід застосовувати норму статті 37 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105 в редакції від 28.12.2014, норма якої не передбачає перерахування сум щомісячних страхових виплат у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати. Порядком-24 та Порядком-11 також не передбачено перерахування розміру щомісячних страхових виплат у зв`язку із підвищенням розміру мінімальної заробітної плати. Кропивницьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області належним чином здійснюється перерахунок щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 у зв`язку із зростанням у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки з 01 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого КМУ, і на сьогоднішній день складає 17230,98 грн. щомісяця. На рахунок позивача було перераховано 133542,51 грн. заподіяної шкоди, завданої невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011. Дані кошти не підлягають індексації та з них не можуть розраховуватися інфляційні збитки, оскільки зазначена сума є фактично сумою боргу з урахуванням індексу інфляції та має разовий характер. Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 фактично виконані відповідачем, тому вимога позивача про стягнення інфляційних збитків є безпідставною. Вимога про стягнення моральної шкоди є також безпідставною, оскільки моральна шкода не може відшкодовуватися правонаступником.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17.12.2019 справу призначено до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статтті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що 05.04.2004 року Ленінським райсудом м. Кіровограда постановлено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в м. Кіровограді про стягнення коштів і призначення щомісячної виплати втраченого заробітку, яким позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по виплатам по тимчасовій непрацездатності в розмірі 5 280 грн., заборгованість по компенсації витрат на ліки в розмірі 5 442,53 грн., заборгованість по виплатам щомісячних грошових компенсацій 44 704,59 грн. та моральну шкоду в сумі 30 000 грн. Зобов`язано відповідача призначити щомісячну грошову допомогу станом на 16.02.2004 року в розмірі 1 945,76 грн. та зобов`язано відповідач перерахувати Головному управлінню праці та соціального захисту населення 12759,60 грн. для придбання автомобіля для інваліда трудового каліцтва ОСОБА_1 .

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати; зобов`язати провести такий перерахунок з 1 вересня 2004 року, стягнути заборгованість у зв`язку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат та допустити негайне виконання рішення в частині виплати одномісячної грошової допомоги.

Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30.11.2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 позов задоволено частково.

Суд визнав бездіяльність відділення Фонду, щодо перерахунку страхових виплат у зв`язку підвищенням розміру мінімальної заробітної плати неправомірною та зобов`язав стягнути заборгованість у зв`язку із затримкою перерахунку основного боргу з урахуванням інфляції станом на 30.04.2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовив. Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що пріоритетному застосуванню до спірних відносин підлягають положення Закону № 1105-ХІV як такі, що мають вищу юридичну силу, ніж Порядок.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року Постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30.11.2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 скасовано та постановлено нове, яким зобов`язано відділення Фонду, здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 1 вересня 2004 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суд України від 04.12.2014 року постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

В червні 2015 року позивач звернувся в суд з цивільним позовом про стягнення шкоди, завданої затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача, за період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року з урахуванням інфляції.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2017 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кропивницькому Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 шкоду до 30.04.2010 року з урахуванням інфляції за розрахунком судового експерта Гавриш Г.О. у розмірі -133 542.51 грн.

В обгрунтування рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, покладено те, що заподіяна шкода полягала у бездіяльності відповідача щодо невиконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 по перерахунку ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати.

На виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, згідно платіжного доручення № 4715 від 04.07.2019 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 133 542,51 грн. заподіяної шкоди, завданої невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111.

Суд першої інстанції зазначив, що обгрунтовуючи позовні вимоги позивач просив стягнути інфляційні збитки (індексацію) в сумі 64 203,98 грн. шляхом корегування з вже нарахованих інфляційних збитків (індексації) в сумі 133 542,51 грн., стягнутих на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, які в свою чергу мають разовий характер.

Враховуючи норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» сума 133 542,51 грн. стягнутих на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц не підлягає індексації (корегуванню) та з них відповідно не можуть розраховуватися і збитки, оскільки зазначена сума в розмірі 133 542,51 грн. має разовий характер.

Щодо розрахунку експерта ОСОБА_2 судом відмічається, що даний висновок стосувався недоплачених щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати за період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року, а предметом розгляду даної справи є інфляційні збитки, завдані невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 за період з червня 2015 року по квітень 2019 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення інфляційних збитків, завданих невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 є такою, що не підлягає задоволенню, так як постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц були фактично виконані, тому вимога позивача про стягнення з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області інфляційних збитків, завданих невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 за період з червня 2015 року по квітень 2019 року в сумі 64 203,98 грн. є безпідставною.

Суд першої інстанції відмовив у задолені позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю зазначених вимог.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати; зобов`язати провести такий перерахунок з 1 вересня 2004 року, стягнути заборгованість у зв`язку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат та допустити негайне виконання рішення в частині виплати одномісячної грошової допомоги.

Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30.11.2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 позов задоволено частково.

Суд визнав бездіяльність відділення Фонду, щодо перерахунку страхових виплат у зв`язку підвищенням розміру мінімальної заробітної плати неправомірною та зобов`язав стягнути заборгованість у зв`язку із затримкою перерахунку основного боргу з урахуванням інфляції станом на 30.04.2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовив. Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що пріоритетному застосуванню до спірних відносин підлягають положення Закону № 1105-ХІV як такі, що мають вищу юридичну силу, ніж Порядок.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року Постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30.11.2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 скасовано та постановлено нове, яким зобов`язано відділення Фонду, здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 1 вересня 2004 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суд України від 04.12.2014 року постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

В червні 2015 року позивач звернувся в суд з цивільним позовом про стягнення шкоди, завданої затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача, за період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року з урахуванням інфляції.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2017 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кропивницькому Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 шкоду до 30.04.2010 року з урахуванням інфляції за розрахунком судового експерта Гавриш Г.О. у розмірі -133 542.51 грн.

В обгрунтування рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, покладено те, що заподіяна шкода полягала у бездіяльності відповідача щодо невиконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 по перерахунку ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати.

На виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, згідно платіжного доручення № 4715 від 04.07.2019 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 133 542,51грн. заподіяної шкоди, завданої невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111.

Відповідно до приписів статтей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України).

Відповідно до частини 7 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у випадку, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмежень протягом будь якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку з зростанням цін на споживчі товари та послуги .

З матеріалів справи вбачається, що рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, згідно платіжного доручення № 4715 від 04.07.2019 року на рахунок ОСОБА_1 перераховано 133 542,51 грн. заподіяної шкоди, завданої невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 тобто зазначена постанова та рішення апеляційного суду виконані тільки 04.07.2019 року.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що починаючи з червня 2017 року, місяця наступного після постановлення апеляційним судом Кіровоградської області судового рішення 22.05.2017 року та по липень 2019 року, фактичної дати сплати визначеної суми в розмірі 133 542,51 грн. позивач отримав збитки у вигляді інфляційних втрат які становлять - 25760,64 грн.

Сума заборгованості по страховим виплатам в розмірі 53668 грн. визначена в рішенні апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц

Результат розрахунку: місяць заборгованості - червень 2015, сума заборгованості (до виплати працівнику) оподаткування 53668,00, коефіцієнт інфляції 48%, сума до сплати 25760,64.

Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін:

0.9900 (Липень 2015) ? 0.9920 (Серпень 2015) ? 1.0230 (Вересень 2015) ? 0.9870 (Жовтень 2015) ? 1.0200 (Листопад 2015) ? 1.0070 (Грудень 2015) ? 1.0090 (Січень 2016) ? 0.9960 (Лютий 2016) ? 1.0100 (Березень 2016) ? 1.0350 (Квітень 2016) ? 1.0010 (Травень 2016) ? 0.9980 (Червень 2016) ? 0.9990 (Липень 2016) ? 0.9970 (Серпень 2016) ? 1.0180 (Вересень 2016) ? 1.0280 (Жовтень 2016) ? 1.0180 (Листопад 2016) ? 1.0090 (Грудень 2016) ? 1.0110 (Січень 2017) ? 1.0100 (Лютий 2017) ? 1.0180 (Березень 2017) ? 1.0090 (Квітень 2017) ? 1.0130 (Травень 2017) ? 1.0160 (Червень 2017) ? 1.0020 (Липень 2017) ? 0.9990 (Серпень 2017) ? 1.0200 (Вересень 2017) ? 1.0120 (Жовтень 2017) ? 1.0090 (Листопад 2017) ? 1.0100 (Грудень 2017) ? 1.0150 (Січень 2018) ? 1.0090 (Лютий 2018) ? 1.0110 (Березень 2018) ? 1.0080 (Квітень 2018) ? 1.0000 (Травень 2018) ? 1.0000 (Червень 2018) ? 0.9930 (Липень 2018) ? 1.0000 (Серпень 2018) ? 1.0190 (Вересень 2018) ? 1.0170 (Жовтень 2018) ? 1.0140 (Листопад 2018) ? 1.0080 (Грудень 2018) ? 1.0100 (Січень 2019) ? 1.0050 (Лютий 2019) ? 1.0090 (Березень 2019) ? 1.0100 (Квітень 2019) ? 1.0070 (Травень 2019) ? 0.9950 (Червень 2019) = 1.480103 > 48.0%.

Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 53668.00 ? 48.0% = 25760.64 грн.

Доводи позивача, що сума боргу становить 133542,51 грн і з даної суми необхідно визначити суму компенсації у зв`язку із несвоєчасною виплатою є помилковими, виходячі із позовних вимог позивача.

Позивач просив стягнути інфляційні збитки, завдані невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного суду від 14.06.2011 за період з червня 2015 року по квітень 2019 року.

Розрахунок позивача не ґрунтуються на нормах матеріального права та не підтверджується матеріалам справи.

Висновки суду першої інстанції, що вимога позивача в частині стягнення інфляційних збитків, завданих невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 є такою, що не підлягає задоволенню, так як постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц були фактично виконані, є необґрунтованою оскільки дані судові рішення були виконанні тільки в травні 2019 року .

Посилання суду першої інстанції, що обгрунтовуючи позовні вимоги позивач просив стягнути інфляційні збитки (індексацію) в сумі 64 203,98 грн. шляхом корегування з вже нарахованих інфляційних збитків (індексації) в сумі 133 542,51 грн., стягнутих на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, які в свою чергу мають разовий характер є необґрунтованими.

З позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути інфляційні збитки, завдані невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного суду від 14.06.2011 за період з червня 2015 року по квітень 2019 року .

Суд першої інстанції на зазначені обставини не звернув увагу, а виходив із розрахунку на який посилався позивач, що є порушенням норм процесуального права зокрема статті 13 ЦПК України.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізично також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлена можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, як підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які маю значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги роз справедливості.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у посяганням на її права та інтереси.

За загальним правилом, особа несе відповідальність за завдання моральної шкоди згідно зі ст.1167 ЦК тільки в разі наявності вини такої особи. Відповідальність за моральну шкоду вимагає визначення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між ними. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди й умовою цивільно-правової відповідальності.

Матеріали справи не містять належнх та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог в частині заподіяння моральної шкоди позивачу.Відповідно в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи не встановив дійсні обставини по справі, що є порушенням норм процесуального права. Крім того суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно п.п 1,2,4 частини 1 статті 376 ЦПК України зазначені обставини є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2019 року, скасувати .

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області про стягнення інфляційних збитків, задовольнити частково.

Стягнути із Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки за період з червня 2015 року по липень 2019 в розмірі 25761 грн. (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят одна гривня)

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області про стягнення моральної шкоди, відмовити.

Текст постанови складено 21.02.2020 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: