Справа № 645/5035/19
Провадження № 2/645/238/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сілантьєвої Е. Є.,

за участі секретаря судового засідання - Ятлової Ю.В.,

учасники справи:

представник позивача - адвокат Андерс Валентина Миколаївна, діє на підставі свідоцтва про право на занняття адвокатською діяльністю № 1600 від 12.11.2008 р.

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю,

В С Т А Н О В И В:

9 серпня 2019 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю, а саме визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 101-3 в літ. «3А-1», загальною площею 249,3 кв.м , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1 008 300. 00 гривень; на нежитлове приміщення № 0-1-0-3 підвалу № 3 в літ. «ЗА-1», загальною площею 516,8 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 697800,00 гривень.В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне: сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 року по 26 квітня 2018 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року по справі № 638/9569/17 провадження № 2/638/1633/18 шлюб було розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мешкають разом з позивачкою. За час спільного проживання сторони придбали наступне майно: нежитлове приміщення 1-го поверху № 101-3 в літ. «3А-1», загальною площею 249,3 кв.м , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за Відповідачем (Ѕ частина на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 3948 та Ѕ частина на підставі договору дарування від 23.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 1153); нежитлове приміщення № 0-1-0-3 підвалу № 3 в літ. «3А-1», загальною площею 516,8 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстроване за Відповідачем (Ѕ частина на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 748 та Ѕ частина на підставі договору дарування від 23.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 1150); нежитлове приміщення 1-го поверху № 147-В в літ. «3А-1», загальною площею 907,5 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за Відповідачем (Ѕ частина на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шишко В.А. за № 761 та Ѕ частина на підставі договору дарування від 23.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 1143); нежитлове приміщення 1-го поверху № 147-9 в літ. «3А-1», загальною площею 888,8 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за Відповідачем (Ѕ частина на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 942 та Ѕ частина на підставі договору дарування від 23.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 1147). Посилаючись на вимоги ст. ст. 61, 69, 70, 71, 163 Сімейного кодексу України позивач зазначає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та просити поділити вищевказане майно. У добровільному порядку сторони згоди не дійшли, що вимусило позивача звернутись до суду.

Ухвалою від 13.08.2019 року позовна заява була залишена без руху.

30.08.2019 року недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 3 вересня 2019 року провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

09.01.2020 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Фрунзенського районного суду від 10 січня 2020 року зустрічну позовну заяву було залишено без руху, зокрема з підстав недотримання вимог ст. ст. 95,175, 176, 177 ЦПК України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду від 17 січня 2020 року зустрічну позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 17 січня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач до судового засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. У судовому засіданні представник позивача адвокат Андерс В.М., діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1600 від 12.11.2008 р. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив їх задовольнити та вказав, що вони під час розгляду справу у суді дійшли до мирного врегулювання спору, оскільки позивачка відмовилась від позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю вартості майна, що підлягає поділу у сумі 536 725,00 гривень.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Судом розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 року по 26 квітня 2018 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року по справі № 638/9569/17 провадження № 2/638/1633/18 шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У період шлюбу сторонами було придбано наступне майно: нежитлове приміщення 1-го поверху № 101-3 в літ. «3А-1», загальною площею 249,3 кв.м , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за Відповідачем (Ѕ частина на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 3948 та Ѕ частина на підставі договору дарування від 23.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 1153); нежитлове приміщення № 0-1-0-3 підвалу № 3 в літ. «3А-1», загальною площею 516,8 кв.м , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстроване за Відповідачем (Ѕ частина на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 748 та Ѕ частина на підставі договору дарування від 23.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 1150); нежитлове приміщення 1-го поверху № 147-В в літ. «3А-1», загальною площею 907,5 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за Відповідачем (Ѕ частина на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шишко В.А. за № 761 та Ѕ частина на підставі договору дарування від 23.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 1143); нежитлове приміщення 1-го поверху № 147-9 в літ. «3А-1», загальною площею 888,8 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за Відповідачем (Ѕ частина на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 942 та Ѕ частина на підставі договору дарування від 23.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. за № 1147). Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.05.2019 року за № 166749292 та не заперечується сторонами по справі.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи позицію відповідача по справі щодо визнання позову, суд приходить до висновку можливість задоволення позовних вимог позивача.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (Ід номер НОМЕР_1 ) право власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 101-3 в літ. «3А-1», загальною площею 249,3 кв.м , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1 008 300. 00 гривень, в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 (Ід номер НОМЕР_1 ) право власності на нежитлове приміщення № 0-1-0-3 підвалу № 3 в літ. «3А-1», загальною площею 516,8 кв.м , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 697 800,00 гривень, в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Стягнути з ОСОБА_1 (Ід номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (Ід номер НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 5763,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_2 , проживає та зареєстрована: АДРЕСА_2 ,

представник позивача - адвокат Андерс Валентина Миколаївна, адреса для листування з адвокатом: АДРЕСА_3 ,

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , фактично проживає: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 14.09.2020 року.

Головуючий суддя -