Головуючий суду 1 інстанції - Колядов В.Ю.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 431/6081/17
Провадження № 22-ц/810/1030/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Єрмакова Ю.В., Яреська А. В.,

за участю секретаря Вовчанської С. В.

учасники справи:

Старобільська місцева прокуратура Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської міської ради Луганської області,

представник прокуратури - Ахтирська Людмила Олександрівна,

позивач - Старобільська міська рада Луганської області,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Колядова В.Ю. 30.10.2019 року в м. Старобільськ

за позовною заявою керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року керівник Старобільська місцева прокуратура Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської міської ради Луганської області звернувся до суду із зазначеним позовом, в обгрунтування якого посилався на те, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 18.12.2007 року, громадянину ОСОБА_1 на праві приватної власності належить частина комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . Для обслуговування зазначеного нежитлового приміщення ОСОБА_1 фактично використовується земельна ділянка площею 0,8000 га, яка є комунальною власністю Старобільської міської ради, однак, з часу реєстрації прав на нерухоме майно ОСОБА_1 не укладено договір оренди землі в порядку передбаченому чинним законодавством, що призвело до безпідставного використання ним земельної ділянки та несплати коштів за її використання. Старобільською міською радою ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про необхідність оформлення ним відповідно до законодавства права користування на умовах оренди вказаною земельною ділянкою, про що свідчать листи від 03.08.2017 №1916 та 30.05.2017 №1305 та на даний час земельна ділянка використовується ОСОБА_1 для обслуговування виробничо-складських приміщень без правовстановлюючих документів, договір оренди вказаної земельної ділянки не укладався, як наслідок земельна ділянка використовується безоплатно.

Старобільською міською радою неодноразово направлялись листи ОСОБА_1 щодо необхідності оформлення ним відповідно до законодавства права оренди земельної ділянки, проте відповідач дій спрямованих на оформлення та укладення права користування земельною ділянкою не здійснив, що свідчить про умисні дії направлені на невиконання передбачених законодавством вимог щодо своєчасного оформлення права користування земельної ділянки. У даному випадку протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності ОСОБА_1 з приводу належного оформлення права користування на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 0,8000 га, яку він використовує для обслуговування виробничо-складських приміщень, що належать йому на праві приватної власності.

У подальшому прокурор уточнив позовну заяву, в якій зазначив, що відповідно до розрахунку комісії Старобільської міської ради Луганської області від 18.10.2017 розмір неодержаного доходу до Старобільської міської ради, завданого використанням ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки, з урахуванням строків позовної давності, за 2015-2017 роки складає 61376 грн. 22.06.2018 комісія Старобільської міської ради повторно обстежила земельну ділянку за вказаною адресою. За результатами зйомки загальна площа земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_1 складає 0,6294 га. Згідно акту обстеження Старобільської міської ради від 22.06.2018 розмір збитків завданий внаслідок використання ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки за 2015-2017 роки становить 52673,86 грн.

Враховуючи те, що земельна ділянка, на якій розташоване нежитлове приміщення, що належать ОСОБА_1 , відноситься до комунальної власності та належить Старобільській міській раді, внаслідок безоплатного використання ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, власник землі Старобільська міська рада позбавлена можливості використання та розпорядження земельною ділянкою, що призводить до ненадходження земельного податку, коштів за її використання, та, як наслідок, неможливості реалізації соціально-економічних і культурних програм відповідного рівня. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Старобільської міської ради Луганської області збитки у вигляді недоодержаного доходу, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 52 673,86 грн, а також судовий збір.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 30 жовтня 2019 року позов керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської міської ради Старобільського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Старобільської міської ради Луганської області збитки у вигляді недоодержаного доходу, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 52 673,86 грн, а також судові витрати у розмірі 1600 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, скаржник просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник вважає, що будь-яка площа земельної ділянки, яка знаходиться не під нежитловими приміщеннями, які придбав ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 18.12.2007 року ним не використовується, та доказів щодо її використання позивачем не надано.

Крім того скаржник зазначає, що дійсно, ОСОБА_1 як фізична особа не укладав з позивачем будь-яких договорів оренди землі, але ОСОБА_1 як фізична особа підприємець 27.10.2010 року уклав договір оренди (тимчасовий) з позивачем на земельну ділянку площею 0,0631 га, яка знаходиться під приміщенням в кількості 4 штук, які придбала фізична особа ОСОБА_1 і за цим договором оренди землі від 27.10.2010 року ФОП ОСОБА_1 позивач, як орендодавець передав по акту прийому-передачі земельну ділянку, а ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний у належному стані повернути орендодавцю за актом прийома-передачі земельну ділянку після закінчення строку оренди або дострокового розірвання цього договору, але дотепер ФОП ОСОБА_1 не передав згідно акту прийому-передачі земельну ділянку, яка знаходиться під чотирма нежитловими приміщенями, які належать фізичній особі ОСОБА_1 , а відповідно саме ФОП ОСОБА_1 використовує земельну ділянку загальною площею 0,0631 га, та не передав цю земельну ділянку фізичній особі ОСОБА_1 , що призвело до безпідставного використання саме ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки під зазначеними нежитловими приміщеннями та несплати коштів за її використання, а тому правовідносини, що виникають між суб`єктами господарювання підлягають розгляду в порядку господарського судочинства та не можуть бути предметом розгляду в цивільному судочинстві. Сторона позивача змішала вимоги до фізичної особи ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_3 .

Також скаржник вважає, що позивачем не сформована технічна документація земельної ділянки, яка заявлена в позовній заяві з вимогами до фізичної особи ОСОБА_3 , а тому невідомо з яких підстав була зазначена площа цієї земельної ділянки у Акті №2 виходу комісії від 18.10.2017 року ще й з невідповідним зазначенням кількості нежитлових приміщень- три замість чотирьох.

Скаржник вважає, що розмір збитків визначений у відповідності до нормативно-грошової оцінки землі по м.Старобільську не може бути визнаний судом як належний доказ вартості землі.

Також, скаржник зазначає, що в Акті №2 від 18.10.2017 року зазначено, що на спірній земельній ділянці господарська діяльність не ведеться, у той час як за Актом №3 від 22.06.2018 року, вже після подання позову до суду, предметом виходу комісії було відновлення меж спірної земельної ділянки, нібито була відновлена площа спірної земельної ділянки, яка стала складати вже не 0,800 га, а 0,6294 га, а тому ОСОБА_1 вважає, що дотепер стороною позивача не встановлений точний розмір земельної ділянки, яку можливо міг використовувати або не використовувати фізична особа ОСОБА_1 або ФОП ОСОБА_1 , а наданий до матеріалів справи Акт №3 від 22.06.2018 року, на підставі якого нібито було встановлено загальну площу спірної земельної ділянки, не міг бути прийнятий судом першої інстанції на стадії розгляду справи по суті.

Скаржник вважає, що позивач, вимагаючи стягнути збитки у вигляді орендної плати не надав суду саме розрахунок орендної плати, яку фізична особа ОСОБА_1 можливо повинен був сплатити за «використання» земельної ділянки, яка належить позивачу, а тому позивачем не доведено розмір можливих збитків у вигляді неодержаного доходу.

Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції з невідомих для сторони відповідача причин, при ухваленні рішення змінив позивача Старобільську міську раду Луганської області на нового позивача Старобільську міську раду Старобільського району Луганської області, який не заявляв позовних вимог.

З відзиву на апеляційну скаргу керівником Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської міської ради Луганської області зазначено, що доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є необгрунтованими та безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції є законним, обгрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Під час винесення рішення судом було допущено незначну описку у резолютивній частині, а саме в якості позивача зазначена не Старобільська міська рада Луганської області, а Старобільська міська рада Старобільського району Луганської області, яка не впливає на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності і суд може за власною ініціативою або за заявою учасників справи виправити допущену описку і на даний час Старобільським районним судом вирішується питання про виправлення описки у вказаному рішенні суду.

Доводи відповідача щодо недоведеності факту використання земельної ділянки є необгрунтованими, оскільки згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 18.12.2007 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить частина комплексу, що розташована на спірній земельній ділянці та яка фактично використовується ОСОБА_1 без укладення договору оренди у порушення рішення Старобільської міської ради № 43/115 від 15.07.2010 року, яким ПП ОСОБА_1 надано термін до 01.12.2010 року провести державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки та укласти тимчасовий договір оренди земельної ділянки, однак відповідачем до цього часу відповідний договір не укладено, а безоплатне землекористування приводить до втрат місцевого бюджету міської ради.

Факт використання земельної ділянки підтверджується актом обстеження від 22.06.2018 року, згідно якого, комісією встановлено, що спірна земельна ділянка огорожена парканом і на частині території розміщено вантажний транспорт.

Розрахунок розміру збитків внаслідок використання спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів не залежить від того ким використовується фізичною особою чи фізичною особою підприємцем. Отримання у користування (оренду) земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця.

Між позивачем та відповідачем склалися правовідносини щодо використання земельної ділянки без здійснення плати за неї, що кваліфікується як кондикційні правовідносини з набуття збереження майна без достатньої правової підстави, які врегульовані главою 83 ЦК України, а не правовідносини щодо вчинення відносно земельної ділянки будь-яких дій.

Для визначення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, необхідним є встановлення її розміру, шляхом множення площі земельної ділянки, фактичне користування якою встановлено в ході обстеження, та розміру нормативної грошової оцінки займаної земельної ділянки і такий розмір обгрунтовано актом обстеження, визначення меж та площі земельної ділянки №3 від 22.06.2018 року, який складено за заявою відповідача ОСОБА_3 за участю спеціаліста землевпорядної організації, до якого долучені план земельної ділянки, складений за результатами теодолітної зйомки та визначено розмір цієї земельної ділянки 0,6294 га, розмір якої відповідач у своїй заяві зазначав як 0,8000 га.

Крім того, згідно Акту №4 від 04.10.2018 року комісія обстежила спірну земельну ділянку, на якій знаходиться майно ОСОБА_3 та було встановлено, що вказана земельна ділянка огорожена парканом, доступ до вказаної земельної ділянки надано ОСОБА_1 за допомогою охоронця, у якого знаходяться ключі від входу на територію, на частині спірної земельної ділянки розміщено вантажний транспорт, але після проведення обстеження вказаний акт ОСОБА_1 відмовився підписувати та вланоруч зазначив у акті про те, що не згоден з зазначенням в акті про охоронця, який відкрив огорожу, а потрібно зазначити, що це його знайомий та інших зауважень не зазначив.

Відносно підсудності справи, відповідач ОСОБА_1 був згоден та наполягав, що на спірній земельній ділянці будь-яка господарська діяльність не ведеться, про що зазначено у акті №2 від 18.10.2017 року, на який відповідач посилається, а також останнім було зазначено у судовому засіданні суду першої інстанції, а тому спір правильно розглянуто у порядку цивільного судочинства і позов заявлено до фізичної особи, власнику нежитлових приміщень, що розташовані на спірній земельній ділянці, на якій господарська діяльність не ведеться.

У відповіді на відзив скаржником зазначено, що останній вважає, що керівником Старобільської місцевої прокуратури Луганської області при наданні відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , намагаючись хоч якось заперечити щодо її задоволення в повному обсязі, не надано жодної аргументації та мотивування факту, щодо подання доказів разом із позовною заявою, а також не надано жодного пояснення та спростування обставин, чому при поданні позовної заяви зазначено, що збитки у вигляді неодержаного доходу позивачу мають бути завдані шляхом не сплати саме орендної плати, а розрахунки зроблені щодо сплати податку на землю.

Позивач Старобільська міська рада Луганської області, якого було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надавши до апеляційного суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача та залишенням апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України без участі позивача за участю скаржника, представника останнього, а також представниці прокуратури.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника та його представника, а також пояснення представниці прокуратури, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у достатній мірі відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником частини комплексу, а саме: будівлі мойки автомашин, позначеної на плані літ. «Ы», південної прохідної позначеної на плані літ. «З», будівлю складу, позначеної на плані літ. «Ы», складу, позначеного на плані літ. «щ», що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , які знаходяться на земельній ділянці загальна площа якої буде встановлена після отримання державного акту на землю, згідно договору купівлі - продажу, серія та номер 5361 від 18 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу Луганської області, Пульним С.М.

Згідно витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно № 17230276 від 27.12.2007 року ОСОБА_1 є власником комплексу за адресою АДРЕСА_2 .

АДРЕСА_2 голови Старобільської міської ради від 12 жовтня 2017 року № 204 було створено комісію щодо визначення розміру збитків за фактичне використання земельної ділянки ФОП ОСОБА_1 .

Згідно листа-попередження від 30.05.2017 року № 1305 ОСОБА_1 був попереджений, що у зв`язку з невиконанням ним рішення Старобільської міської ради № 28/60 від 19.11.2012 р. щодо виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка підлягає продажу у власність, відповідно до вимог п. «д» ст. 156 ЗК України та Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженим Постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 р. він має сплатити завдані збитки, заподіяні неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельної ділянки.

Згідно інформації Відділу у Старобільському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 11.12.2017 № 03-03-16/2419 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,8000 га, відноситься до земель комунальної власності.

Згідно тимчасового договору оренди землі від 27.10.2010 р. Старобільська міська рада, в особі міського голови (орендодавець), з одного боку та ПП ОСОБА_1 (орендар), з другого боку на підставі рішення Старобільської міської ради від 15.07.2010 р. № 43/115 передає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , земельна ділянка загальною площею 0,0632 га. (а.с. 48-49).

Рішенням Старобільської міської ради від 19.11.2012 р. № 28/60 надано ФОП ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,8000 га, яка підлягає продажу у власність без проведення аукціону для обслуговування виробничо-складських приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , за рахунок земель промисловості, розташованих в межах населеного пункту, на території за даними державного земельного кадастру враховується в Старобільській міській раді. Зобов`язано ФОП ОСОБА_3 в місячний строк, після одержання даного рішення, укласти договір з проектною землевпорядною організацією на проведення робіт із землеустрою по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Площу земельної ділянки уточнити та встановити згідно вимог архітектурних, землевпорядних, природоохоронних та інших органів.

Рішенням Старобільської міської ради від 15.07.2010 р. № 43/115 надано ПП ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,8000 га, яка надається в оренду строком на 20 років для обслуговування виробничо-складських приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , за рахунок земель промисловості, розташованих в межах населеного пункту, на території за даними державного земельного кадастру враховується в Старобільській міській раді. Зобов`язано ПП ОСОБА_3 в місячний строк, після одержання даного рішення, укласти договір з проектною землевпорядною організацією на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка надається в оренду. Площу земельної ділянки за наслідками робіт із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку уточнити; в термін до 01.12.2010 р. провести державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки та укласти тимчасовий договір оренди землі площею 0,0631 га (нежитлові приміщення) за фактичне використання. (а.с. 72).

Згідно копії платіжного доручення від 19.01.2018 р. ОСОБА_1 сплачено земельний податок за користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 5 283,36 грн.

Згідно акту № 3 від 22.06.2018 року комісією було зроблено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , на якій знаходиться майно ФОП ОСОБА_3 . У зв`язку з необхідністю відновлення меж даної земельної ділянки, здійснено вихід спеціалістів землевпорядної організації. За результатами зйомки загальна площа земельної ділянки, яку використовує ФОП ОСОБА_1 складає 0,6294 га.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції, встановивши, що відповідач дій спрямованих на оформлення та укладення права користування земельною ділянкою не здійснив, що свідчить про умисні дії, направлені на невиконання передбачених законодавством вимог щодо своєчасного оформлення права користування земельною ділянккою, а користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримати, якби його право не було порушено, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з п.п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Як вбачається з вимог позовної заяви предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, без належних на те правових підстав.

За змістом глави 15 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України при відчуженні будівель і споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

При цьому згідно зі ст. 125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту його державної реєстрації.

Як вірно встановлено судом першої інстанції Згідно витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно № 17230276 від 27.12.2007 року ОСОБА_1 є власником комплексу за адресою АДРЕСА_2 . На підставі договору купівлі-продажу № 5361 від 18.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу Луганської області, Пульним С.М.

Як вбачається з вищезазначеного договору купівлі-продажу ОСОБА_1 є власником частини комплексу, а саме: будівлі мойки автомашин, позначеної на плані літ. «Ы», південної прохідної позначеної на плані літ. «З», будівлю складу, позначеної на плані літ. «Ы», складу, позначеного на плані літ. «щ», що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , які знаходяться на земельній ділянці загальна площа якої буде встановлена після отримання державного акту на землю.

Згідно акту № 3 від 22.06.2018 року комісією, створеною на підставі розпорядження голови Старобільської міської ради від 12 жовтня 2017 року № 204, було зроблено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , на якій знаходиться майно ФОП ОСОБА_3 . У зв`язку з необхідністю відновлення меж даної земельної ділянки, здійснено вихід спеціалістів землевпорядної організації. За результатами зйомки загальна площа земельної ділянки, яку використовує ФОП ОСОБА_1 складає 0,6294 га.

Як встановлено судом першої інстанції відповідач дій спрямованих на оформлення та укладення права користування земельною ділянкою не здійснив.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

За доводами позовної заяви власник землі Старобільська міська рада, позбавлена можливості використання та розпорядження земельною ділянкою, що призводить до ненадходження коштів за її використання, та, як наслідок, неможливості реалізації соціально-економічних і культурних програм відповідного рівня.

Представник прокуратури у своєму відзиві зазначає, що між позивачем та відповідачем склалися правовідносини щодо використання земельної ділянки без здійснення плати за неї, що кваліфікується як кондикційні правовідносини з набуття збереження майна без достатньої правової підстави, а не правовідносини щодо вчинення відносно земельної ділянки будь-яких дій.

Одним із основних доводів як заперечень на позовну заяву так і апеляційної скарги відповідачем-скаржником зазначається те, що правовідносини щодо спірної земельної ділянки у позивача Старобільської міської ради склалися з ФОП ОСОБА_1 , і саме ФОП ОСОБА_1 рішенням Старобільської міської ради шостого скликання двадцять восьмої сесії №28/60 від 19.11.2012 року надавався дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка підлягає продажу у власність без проведення аукціону для обслуговування виробничо-складських приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , і всі дії позивача були направлені саме до ФОП ОСОБА_3 , а тому, як вважає ОСОБА_1 , цей позов повинен був бути пред`явлений не до фізичної особи яка, як вважає ОСОБА_1 , є неналежним відповідачем, а до ФОП ОСОБА_3 і така справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним доводом з наступних підстав.

Дійсно фізична особа ОСОБА_1 також має статус фізичної особи підприємця, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Сер. НОМЕР_1 від 28.01.1996 року, а.с. 141, т. 1.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 26.09.2019 року за результатами розгляду клопотання представника ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України за позовом керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської міської ради Луганської області до ОСОБА_3 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, у задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції вважає, що спір у цій справі має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки підстави вважати про наявність у даній справі господарського спору та юрисдикції господарського суду для розгляду цієї справи відсутні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи саме відповідач ОСОБА_1 є влаником об`єктів нежитлової нерухомості, що розтащовані на спірній земельній ділянці.

Відповідно до Акту обстеження комісії Старобільської міської ради №2 від 18.10.2018 року, на яку неодноразово посилається відповідач, заперечуючи проведення господарської діяльності на спірній земельній ділянці, на момент виходу комісії було встановлено, що на зазначеній земельній ділянці будь-яка господарська діяльність не ведеться, а.а.с. 11, 12, т. 1.

Крім того, як вбачається з витягу реєстру платників єдиного податку, наданого до суду представником відповідача, місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 зазначені адреси: АДРЕСА_3 , а.с. 142, т. 1, у той час, як спірна земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2 і ця адреса не передбачена як місце провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Щодо надання дозволу ФОП ОСОБА_1 для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка підлягає продажу у власність, колегія суддів, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду України від 13.02.2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32 цс 19 та від 23.05.2018 року зазначеної у справі N 629/4628/16-ц, провадження N 14-77 цс 18, вважає за необхідне зауважити наступне.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 93 ЗК України земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України.

Передання в оренду земельних ділянок комунальної власності громадянам у разі розташування на цих ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), які перебувають у їх власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.123 ЗК України) ч. 3 ст. 124 цього Кодексу).

Надання земельних ділянок комунальної власності в користування здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу й об`єднання) та в інших випадках, якщо ділянка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, і право власності на неї не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни меж і цільового призначення такої земельної ділянки (ч. 1 ст. 123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок є різновидом документації із землеустрою є (п. "ґ" ч. 2 ст.25 Закону України «Про землеустрій»).

Замовниками документації із землеустрою можуть бути, зокрема, органи місцевого самоврядування, землевласники та землекористувачі (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про землеустрій»).

Розробники документації із землеустрою (юридичні особи, які мають не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, або фізичні особи-підприємці, які мають такий же статус) зобов`язані виконувати роботи зі складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору (п. "г" ч.2 ст.28 Закону України «Про землеустрій»).

Орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 ЗК України»).

Отже, за змістом вказаних приписів, а також с.ст. 120 і 125 ЗК України отримання у користування (оренду) земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежать від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Його наявність не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верхового Суду від 13 березня 2018 року у справі N 306/2004/15-ц).

А тому, з урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що наявність у відповідача ОСОБА_3 статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема, у правовідносинах з позивачем Старобільською міською радою щодо користування земельнню ділянккою без укладення договору оренди, на якій розташовані об`єкти нежитлової нерухомості, за відсутності встановлених судом обставин фактичного використання відповідачем як фізичною особою-підприємцем спірної земельної ділянки для здійснення господарської діяльності у період, за який позивач просить стягнути з відповідача суму неодержаного доходу від оренди цих ділянок, при цьому реєстрація об`єктів нежитлової нерухомості за відповідачем як за фізичною собою, а не як за фізичною особою-підприємцем, не має значення для визначення юрисдикції суду, оскільки нерухоме майно за фізичною особою-підприємцем зареєстроване бути не може.

Щодо розміру спірної земельної ділянки.

За доводами відповідача ОСОБА_3 позивачем не визначено розмір земельної ділянки.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним доводом з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-18.12.2007 року ОСОБА_1 придбав об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , які занходяться не земельній ділянці, загальна площа якої буде встановлена після отримання державного акту на землю, а.с. 17, т. 1.

Згідно заяви ОСОБА_3 на ім`я міського голови Старобільської міської ради фізична особа ОСОБА_1 просить продати йому земельну ділянку для обслуговування виробничо-складських приміщень, які належать йому на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 18.12.2007 року, розмір якої ОСОБА_1 визначено як 0,800 га, а.с. 16.

Колегією суддів встановлено, що саме зазначений відповідачем розмір спірної земельної ділянки 0,800 га було взято за основу Старобільською міською радою для визначення подальших дій стосовно зазначеної земельної ділянки у правовідносинах з ОСОБА_1 .

При цьому п.п. 2, 3 рішення Старобільської міської ради від 15.07.2010 року ПП ОСОБА_3 було зобов`язано у місячний термін після отримання даного рішення, укласти договір з проектоною землевпорядною організацією на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо складення документації з землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка надається в оренду.

Площу земельної ділянки за наслідками робіт із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку уточнити, а.с. 72, т. 1.

Відповідно до акту №2 від 18.10.2017 року за результатами обстеження спірної земельної ділянки комісією було встановлено, що спірна земельна ділянка має огорожу.

Членами комісії, за участю фахівців у галузі геодезії, дійшли висновку, що ФОП ОСОБА_1 рішення Старобільської міської ради не виконав, договір купівлі-продажу укладено не було, чим заподіяно збитки в частині неотриманого податку за використання земельної ділянки, загальною площею 0,8000 га, а.с. 11, 12 т. 2.

Між тим, у зв`язку з необхідністю відновлення меж спірної земельної ділянки, для подальшого використання отриманих даних від теодолітної зйомки, на підставі розпорядження міського голови Старобільської міської ради №101 від 21.06.2018 року комісія обстежила земельну ділянку та відповідно акту №3 від 22.06.2018 року було встановлено загальний розмір спірної земельної ділянки, площа якої становить 0,6294 га, а.с. 119-120, т. 1.

З урахуванням висновків комісії щодо загальної площі спірної земельної ділянки, складених за результатами теодолітної зйомки із складенням Плану, а.с. 121, т. 1, прокурором були уточнені позовні вимоги до ОСОБА_3 саме щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 неодержаного позивачем доходу за використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів, загальною площею 0,6294 га.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що спірна земельна ділянка має огорожу, що підтверджується Актом виходу комісії №2 від 18.10.2017 року, з наданими до акту фотознімками, а.а.с. 14 та до спірної земельної ділянки відсутній вільний доступ, що підтверджується актом №3 від 22.2018 року.

Також, враховуючи наявну у матеріалах справи заяву ОСОБА_3 від 07.08.2018 року, з якою ОСОБА_1 звернувся до Старобільського районного суду Луганської області із заявою про відкладення розгляду справи, призначеного на 09.35 год. 10.09.2018 року з посиланням на те, що ОСОБА_1 звернувся до Старобільської міської ради про створення земельної комісії за його участю та участю представника прокуратури для виїзду на спірну земельної ділянки для встновлення обставин використання земельної ділянки, а.с. 128, т. 1, підтверджену відповідним зверненням ОСОБА_3 до міського голови Старобільської міської ради щодо створення земельної комісії за участю ОСОБА_3 та представника прокуратури, а.с. 129, т. 1, та відсутність в матеріаліх справи результатів щодо обстеження земельної ділянки за зверненням ОСОБА_3 до позивача, колегією суддів, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, було задоволено клопотання представниці прокурора та долучено до матеріалів справи розпорядження голови Старобільської міської ради від 28.09.2018 року № 173 про створення відповідної комісії, відповідно до заяви ОСОБА_3 та Акт № 4 від 04.10.2018 року про обстеження спірної земельної ділянки, який ОСОБА_1 не підписаний із зазначенням зауваження в частині встановлення комісією того, що під час виходу комісії 22.06.2018 року, 04.10.2018 року доступ на зазначену земельну ділянку було надано ОСОБА_1 за допомогою сторожа, у якого знаходяться ключі від входу на територію, а саме, що ОСОБА_1 не згоден з тим, що вхід на територію їм відкрив сторож, оскільки, як зазначив ОСОБА_4 це був звичайний знайомий.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи скаржника, а також його представника у судовому засіданні, щодо відсутності доказів, що зазначеною спірною земельною ділянкою ОСОБА_1 користується.

Колегія суддів вважає, що наявність паркану та відсутність вільного доступу на територію спірної земельної ділянки підтверджує доводи позивача про те, що Старобільська міська рада, позбавлена можливості використання та розпорядження цією земельною ділянкою, що призводить до ненадходження коштів за її використання.

Щодо суми коштів, що підлягала сплаті ОСОБА_1 за використання спірної земельної ділянки.

За доводами апеляційної скарги скаржник ОСОБА_1 вважає, що позивач не визначився, який саме дохід він не отримав за «використання» ОСОБА_1 земельної ділянки та не надав належний розрахунок цієї суми.

Спростовуючи доводи ОСОБА_3 представницею прокурора зазначено, що підлягали сплаті за використання земельної ділянки відповідачем за період 2015-2017 р.р. (позовна давність) нараховано Старобільською міською радою як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності площею 0,6294 га у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, що підтверджується актом №3 від 22.06.2018 року та ця сума складає 52673,86 грн.

Скаржник вважає, що позивач, вимагаючи стягнути збитки у вигляді орендної плати не надав суду саме розрахунку орендної плати, яку фізична особа ОСОБА_1 можливо повинен був сплатити за «використання» земельної ділянки, яка належить позивачу, а тому позивачем не доведено розмір можливих збитків у вигляді неодержаного доходу.

Відповідно до акту №3 від 22.06.2018 року розмір збитків у вигляді недоодержаного доходу Старобільської міської ради наведений у доданої до акту таблиці та складає: 2015 рік- 14438,44 грн; 2016 рік 20690,27 грн; 2017 рік- 17545,15 грн, а.с. 120.

Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213, відповідно до п.21 якої нормативна грошова оцінка земель населених пунктів визначається за спеціальною формулою з урахуванням, зокрема, коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо).

На підставі типової Методики, рішеннями Старобільської ради затверджена Методика розрахунку розміру орендної плати за землю у м.Старобільску.

Перевіряючи наданий відповідачем розрахунок, колегія суддів прийняла до уваги розрахунок наданий до первісних позовних вмимог, оскільки зазначений розрахунок, хоча і зроблений з урахуванням розміру спірної земельної ділянки-0,8000га, але містить методику розрахунку з усіма необхідними складовими, у тому числі вартість кв.м. спірної земельної ділянки, порядок визначення нормативно-грошової оцінки, а також необхідні коефіцієнти, а.а.с. 21- 25, т. 1, а також підписаний сторонами розрахунок орендної плати за договором оренди від 27.10.2017 року, укладеним між ПП ОСОБА_1 та Старобільською міською радою щодо земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, належні відповідачу на праві власності, а.с. 70.

При цьому колегією суддів встановлено, що у наданому позивачем розрахунку відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки застосовується 1%, у той час, як у розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за договором оренди від 27.10.2010 року застосовувався розмір відсотку від нормативної вартості земельної ділянки -7%.

Як вбачається з Методики розрахунку розміру орендної плати за землю у м. Старобільску, затвердженої рішенням сесії міської від 19.09.2014 року « 48/6, із змінами, внесеними рішенням міської ради № 5/5 від 30.03.2016 року, яка знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті Старобільської міської ради, розмір орендної плати за землю розраховується у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розрахунок розміру орендної плати за землю ведеться за формулою: Опл = Н х В, де Опл розмір орендної плати за рік, грн.; Н нормативна грошова оцінка окремої земельної ділянки згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, грн.; В відсоток від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, %. Відсоток від нормативної грошової оцінки земельної ділянки встановлюється відповідно до функціонального використання земельної ділянки згідно з таблицею 1. 8.

Відповідно до вищезазначеної таблиці, та Додатку №14, відповідно до п.34 відсоток від нормативної грошової оцінки земельної дялінки для обслуговування та експлуатація нежитлових приміщень, будівель та споруд складає 5,0 %.

У судовому засіданні представниця прокуратури пояснила, що позивач у правовідносинах з відповідачем ОСОБА_1 у межах цієї справи визначився із розміром відсотку від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відповідно до розрахунку та застосував 1%.

Враховуючи, що справа розглядається у межах заявлених позовних вимог, колегія суддів для перевірки правильності розрахунку орендної плати, яку відповідач безпідставно набув, не сплативши позивачу орендну плату, приймає як складову розрахунку саме один відсоток від нормативної вартості спірної земельної ділянки та вважає вірним наданий позивачем розрахунок, з урахуванням вимог уточненої позовної заяви.

Щодо підстав стягнення з відповідача ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 52673,86 грн за доводами позовної заяви.

Колегія суддів вважає, що до моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала, про що зазначено у висновку Верховного Суду України у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-3090цс15.

З урахування висновків, сформульованих у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Враховуючи, що як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , як власник об`єктів нерухомого майна, користується спірною земельною ділянкою загальною площею 0,6294 га, яка огорожена парканом та не має вільного доступу, на якій ці об`єкти розміщені, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування цією земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату, колегія суддів вважає, що відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, тому, на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України, зобов`язаний повернути ці кошти в сумі 52678,86 грн власнику земельної ділянки.

Зазначений висновок колегії суддів апеляційного суду повністю відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 584/737/16-ц.

Між тим, колегія суддів вважає помилковим зазначення у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції положень Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993, але вважає, що таке зазначення не потягло за собою невідповідність висновку суду першої інстанції обставинам справи.

Щодо інших доводів апеляційної скарги.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що під часу розгляду судом першої інстанції відповідач ОСОБА_1 сплатив в рахунок орендної плати за землю 5283,46 грн, які, як вважає скаржник, судом першої інстанції безпідставно враховані не були.

Дійсно, відповідно до копії платіжного доручення №144 від 19.01.2018 року ОСОБА_1 ФОП було перераховано Отримувачу УК у Старобільському районі 5283,46 грн податку на землю, а.с. 88 т. 1.

Між тим, колегія суддів вважає, що зазначений переказ коштів відповідачем не був предметом розгляду судом першої інстанції, а був заявлений відповідачем у запропонованій останнім Мировій угоді від 08.05.2018 року, а.а.с. 98-99, т. 1, яка була вікликана міським головою Старобільської міської ради заявою від 30.05.2018 року, а.с. 103-104 т. 1.

Колегія суддів вважає, що питання щодо зарахування зазначених грошових коштів може бути вирішено у виконавчому провадженні, а тому визначення судом першої інстанції суми до стягнення з відповідача ОСОБА_3 без врахування зазначеної суми, не є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно, без постановлення відповідної ухвали, у резолютивній частині рішення змінив первісного позивача Старобільську міську раду Луганської області на нового незрозумілого позивача- Старобільську міську раду Старобільського району Луганської області.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність права у прокурора звертатися до суду із зазначеним позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Старобільської міської ради, то зазначений довід був предметом розгляду Апеляційним судом Луганської області, постановою якого від 19.02.2019 року ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 27.12.2018 року про залишення без розгляду, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позовної заяви керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської міської ради Луганської області до ОСОБА_3 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів скасовано та справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду, а.а.с. 250, 251, т. 1.

Щодо мотивування колегією суддів оцінки доводів апеляційної скаги, то колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, серед іншого, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на приписи законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок, що випливає зі статті 6 Конвенції, з мотивування може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandisрішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 , оскільки останнім, за доводами апеляційної скарги, не доведена наявність підстав для висновку щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело, як вважав скаржник, до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування рішення за доводами, викладеними у апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30 жовтня 2019 року за позовною заявою керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської міської ради Луганської області до ОСОБА_3 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 24.02.2020 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді Ю. В. Єрмаков

А. В. Яресько