Справа № 242/3923/19
Провадження № 2/242/354/20
09 вересня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в порядку заочного загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, про надання дозволу на багаторазовий в`їзд та виїзд в район проведення операції об`єднаних сил на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області неповнолітніх дітей без згоди батька,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на багаторазовий в`їзд та виїзд в район проведення операції об`єднаних сил на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області неповнолітніх дітей без згоди батька, в якому зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 14.06.2014 року. Від шлюбу у них є неповнолітні діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2018 року позивач з відповідачем мешкають окремо. Відповідач не приймає участі в вихованні та забезпеченні дітей. Крім того, своїх батьківських обов`язків не виконує та не спілкується з дітьми. Вона має намір відвідати бабусю дітей ОСОБА_5 , яка мешкає в м. Донецьку. Відповідач згоди на це не дає, в зв`язку з чим, вона була вимушена звернутися до суду. В подальшому уточнила позовні вимоги та просить суд надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка діє в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на в`їзд та виїзд в район проведення операції об`єднаних сил (ООС) на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з визначенням періодом такого перетину, а саме з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.07.2019 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.09.2019 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.11.2019 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд у зазначеній справі.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.12.2019 року по вищевказаній справі залучено третю особу Орган опіки та піклування Селидівської міської ради.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Представник третьої особи Орган опіки та піклування Селидівської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надано пояснення, в якому зазначив, що орган опіки та піклування Селидівської міської ради, керуючись вимогам ст. 157 СК України, ст. 313 ЦК України, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», п.п. 5.1.1, 5.1.2 наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 14.04.2017 р. № 222-ог «Про затвердження Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області», не має законних підстав для надання дозволу ОСОБА_1 на в`їзд та виїзд малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в район проведення операції об`єднаних сил на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області без згоди батька з визначенням періоду такого перетину, а саме з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року. В подальшому надано заяву про слухання справи за відсутності представника, та прийняти рішення з урахуванням наданих пояснень.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України).
Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.06.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 14.06.2014 року, після реєстрації шлюбу Річка присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », актовий запис № 196.
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 16.03.2017 року, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 122.
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 19.12.2018 року, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 122.
Згідно паспорта серії НОМЕР_4 від 06.03.1998 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Згідно зі ст. 64 ч. 1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
За змістом ч. 1 ст. 3, ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. За змістом ст. 157 цього Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.
Згідно п.п.5.1.1, 5.1.2 п.5.1 Розділу 5 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57; виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.
Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 р. затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України, відповідно до п. 3-5 яких передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка (штамп) про взяття на постійний консульський облік у закордонній дипломатичній установі України або перебування такого громадянина на постійному консульському обліку підтверджується довідкою про перебування на консульському обліку, яка формується з використанням засобів відомчої інформаційної системи МЗС.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається , зокрема у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків та у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок такого виїзду.
З вищевказаних норм права вбачається, що дитина може виїжджати за кордон за визначеними батьками підставами: країною перебування та встановленого терміну перебування за кордоном, який необхідний для реалізації такої мети виїзду.
Якщо згоди між батьками щодо такого виїзду не має, один з батьків має право звернутися до суду з позовом до другого з батьків задля отримання дозволу на таку поїздку. Отже, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути ухвалено за наявності підстав визначених відповідними Правилами, а саме: із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини з території України до досягнення дитиною 16-річного віку без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов`язків батьків відносно виховання дитини.
У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Враховуючи наведене, Верховним Судом України висловлена правова позиція, щодо якої судом може бути ухвалена постанова на разовий виїзд дитини без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, а надання за постановою суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за межі України без згоди батька суперечить чинному законодавству, яке визначає рівність прав та обов`язків обох батьків відносно виховання дитини, унаслідок чого батько фактично позбавляється можливості брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею (постанова від 12.04.2014, справа № 6-15цс17 (№ 235/139/16-ц).
Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд звертає увагу, що позивач бажає, щоб діти провідали бабу ОСОБА_5 , яка зареєстрована та проживає на тимчасово неконтрольованої території, а саме в м. Донецьк.
Згідно ч. 1 ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.
Зважаючи на викладене, з огляду на вищезазначені обставини, приймаючи до уваги надані докази, враховуючи, що позивач має намір відвідати м. Донецьк для зустрічі дітей з бабою, яка відповідно до вимог ст. 257 СК України має право на спілкування та брати участь у вихованні онуків, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимоги ОСОБА_1 , а саме вважає можливим надати дозвіл на в`їзд та виїзд дітей через лінію зіткнення до м. Донецьк в період літніх канікулів з 01 червня 2021 року по 31 серпня 2021 року в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .
Таким чином, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про надання дозволу на в`їзди/виїзди неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в райони проведення операції об`єднаних сил (ООС) на неконтрольовану територію України через літію зіткнення у межах Донецької області в зазначений позивачем період без згоди та супроводу батька дітей ОСОБА_2 , оскільки надання за рішенням суду дозволу на такий значний період часу у майбутньому на в`їзди/виїзди дітей без згоди батька на неконтрольовану територію України суперечить положенням чинного законодавства, які визначають рівність прав та обов`язків батьків відносно виховання дитини та фактично можуть позбавити батька дитини можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми.
Керуючись ст.ст. 10,13,18,81,141,263,265,280-282, 288 ЦПК України, ст. ст. 7, 141, 150, 155 СК України, Конвенцією про права дитини, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. ст. 33, 64 ч. 1 Конституції України, ст. 313 ЦК України, суд -
Надати дозвіл на в`їзд та виїзд на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані на лінії зіткнення (територію проведення операції Об`єднаних сил) в межах Донецької області малолітнім дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.06.2021 року по 31.08.2021 рік.
В задоволені решти вимог ОСОБА_1 відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська