Справа № 242/6072/19
Провадження№2/242/66/20
У Х В А Л А

про повторне залишення позовної заяви без руху

25 лютого 2020 року м. Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Коліщук З.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за нею 1/2 частки спільного майна.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, залишено без руху.

Подана ОСОБА_1 20 лютого 2020 року заява, як усунення недоліків за ухвалою суду від 15.11.2019 року не в повній мірі усуває недоліки раніше поданої позовної заяви (від 23.10.2019 року) про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя.

Подана заява вдруге підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем до позовної заяви не додано квитанцію про сплату судового збору.

Крім того, в порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заявником не надано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, позивачу слід привести позовну заяву у відповідність вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме: зазначити у позовній заяві, що позивачем не надано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, надавши оригінал квитанції про сплату судового збору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21 лютого 1975 року, "Де Жуффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року. Тому, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Вказані недоліки мають бути усунені протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі усунення у вказаний строк недоліків, позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві з доданими до неї документами не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати заявнику строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя З.М. Коліщук