ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/515/20 Справа № 711/6289/18
Придніпровський районний суд міста Черкаси
УХВАЛА

24 лютого 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Сіренко Ю.В., Гончар Н.І.

розглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 у цивільній справі заапеляційною скаргою позивача на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21.01.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Пенсійного фонду України про дискримінацію,

в с т а н о в и в :

ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12.02.2020 частково задоволено клопотання скаржника про звільнення його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі та відкрито апеляційне провадження у даній справі.

20.02.2020 на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21.01.2020, в обґрунтування якої скаржник вказує на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду, що має місце у даному випадку, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

За таких обставин, основною умовою для відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору є майновий стан особи, що звертається до суду. Особа має довести той факт, що її майновий стан дійсно є таким, що змушує особу звернутись до суду з проханням про відстрочку, розстрочку або звільнення від сплати судового збору.

Надані позивачем докази на підтвердження обставин неможливості сплатити судовий збір та щодо скрутного майнового стану на момент подання апеляційної скарги не свідчать про наявність виключних обставин для звільнення його від сплати судового збору.

Так, з поданої позивачем виписки з банку вбачається, що позивач отримав надходження за 2019 рік в розмірі 16130,05 грн., що свідчить про те, що розмір судового збору за поданняапеляційної скарги на ухвалу суду в розмірі 420,40 грн. не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Окружним адміністративним судом міста Києва 15.08.2019 по справі №826/7878/18 видано виконавчий лист про стягнення на користь ОСОБА_1 97615,50 грн., що є майном позивача, оскільки відповідно до практики Європейський суд з прав людини, поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

Крім того, під час подачі апеляційної скарги скаржником вже було заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з зазначенням таких самих підстав, що вказані у заяві від 20.02.2020, яке було розглянуто колегією суддів 12.02.2020, та з урахуванням майнового стану позивача та тої обставини, що предметом позову є захист трудових прав, ухвалено рішення про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі задля забезпечення права позивача на доступ до суду.

Інших виключних обставини, які можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору заявником не наведено.

У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 368 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді