Ухвала

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 552/315/20

провадження № 61-13027ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Татнефть-АЗС-Україна» на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Татнефть-АЗС-Україна» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Татнефть-АЗС-Україна» (далі - ТзОВ «Татнефть-АЗС-Україна») про визнання протиправною бездіяльність ТзОВ «Татнефть-АЗС-Україна» щодо не розгляду та ненадання відповіді на її звернення щодо її особистого працевлаштування, зобов`язання ТзОВ «Татнефть-АЗС-Україна» повторно розглянути звернення про її працевлаштування та надати відповідь.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 липня 2019 року вона з власної ініціативи звернулась до відповідача з письмовим зверненням в якому прохала надати інформацію щодо її працевлаштування та додала резюме, але відповіді не отримала.

Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 13 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 12 травня

2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 липня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 12 травня 2020 року скасовано.

Постановлено нове рішення, яким позовні вимоги

ОСОБА_1 до ТзОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнано протиправною бездіяльність ТзОВ «Татнефть-АЗС-Україна» щодо не розгляду та ненадання відповіді на звернення

ОСОБА_1 щодо працевлаштування.

Зобов`язано ТзОВ «Татнефть-АЗС-Україна» повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо працевлаштування з наданням відповіді.

26 серпня 2020 року ТзОВ «Татнефть-АЗС-Україна» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2020 року та залишити в силі рішення Київського районного суду міста Полтави

від 12 травня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом позову у цій справі є визнання протиправною бездіяльність ТзОВ «Татнефть-АЗС-Україна» щодо не розгляду та ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 щодо її особистого працевлаштування, зобов`язання ТзОВ «Татнефть-АЗС-Україна» повторно розглянути звернення про її працевлаштування та надати відповідь.

Судами першої та апеляційної інстанцій справа № 552/315/20 була визнано малозначною та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадженняю

Справа № 552/315/20 є незначної складності та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, як на підставу касаційного оскарження судового рішення в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до увагипредмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувана заявником постанова апеляційного суду прийнята у малозначній справі і вона не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Татнефть-АЗС-Україна» на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Татнефть-АЗС-Україна» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун