Провадження №2/523/3535/20
У Х В А Л А

"07" вересня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.,

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» про стягнення шкоди.

Позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: транспортний засіб марки «BMW» модель 320, державний номер НОМЕР_1 , Об`єм двигуна: 2000, 1985 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

В період з 22 липня 2020 року по 07 вересня 2020 року суддя Кисельов В.К. перебував у щорічній основній відпустці.

Заява обґрунтована тим, що позивачем заявлено вимогу до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за завдання матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 77505(сімдесят сім тисяч п`ятсот п`ять) гривень 00 копійок.

18.02.2019 близько 13 год. 50 хв. за адресою: м. Одеса, перехрестя вулиць Проценко та Романа Шухевича, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «ВАЗ» модель 11184, н/з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та марки «BMW» модель 320, н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 137215.

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси по справі № 523/3313/19 від 19.04.2019 ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Дана постанова не оскаржувалась у апеляційному порядку та набула чинності 02.05.2019.

ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки «BMW» модель 320, державний номер НОМЕР_1 , Об`єм двигуна: 2000, 1985 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 .

Позивач вважає, що в якості забезпечення позову, з метою недопущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, необхідно накласти арешт на транспортний засіб марки «BMW» модель 320, н/з, державний номер НОМЕР_1 , Об`єм двигуна: 2000, 1985 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Проаналізувавши ціни на ринку легкових автомобілів, продаж транспортних засобів подібної марки та моделі, а саме «BMW» 320, н/з, державний номер НОМЕР_1 , Об`єм двигуна: 2000, 1985 року випуску, здійснюється за сумою від 48600 гривень до 81000 гривень.

Отже, даний засіб забезпечення позову є цілком співмірним із позовними вимогами та ціною позову.

З огляду на матеріали справи спір між сторонами виник стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП. Відповідачем не надано до суду відзив на позовну заяву, він не з`являється на судові засіданні, проявляє пасивну позицію сторони у справі. Зазначені обставини свідчить, що відповідач не має наміру відшкодовувати позивачу завдані ним збитки внаслідок ДТП, він усіляко затягує розгляд справи з метою уникнення відповідальності за заподіяну шкоду. У разі невжиття заходів забезпечення позову, відповідач може відчужити належне йому майно з метою невиконання рішення суду у даній справі.

У позивача відсутні відомості про інше зареєстроване майно, яке належить на праві власності відповідачу, яке б відповідало співмірності позовним вимогам.

Оскільки позовні вимоги містять матеріальну складову і у випадку відчуження автомобіля існує реальна загроза порушення прав позивача та неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову. Також забезпечення позову шляхом накладення арешту не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер.

Такий засіб забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, та не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу та третім особам.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс 16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосудця і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та третьої особи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Вжити заходи забезпечення позову, наклавши арешт на: транспортний засіб марки «BMW» модель 320, державний номер НОМЕР_1 , Об`єм двигуна: 2000, 1985 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя:

Ухвалу складено та підписано 07 вересня 2020 р.