Справа № 279/3873/19
Провадження 2/279/123/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,
за участю секретаря Комарової О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, про визначення місця проживання дитини, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради про визначення місця проживання дитини. Зазначив, що з 2004 року до 2009 року він проживав у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .. За час перебування в шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на його утриманні та вихованні. На даний час він з відповідачем проживають окремо, син проживає з матір`ю. Проте більшу частину часу син фактично проводить з ним, мати належної уваги його вихованню не приділяє. Знаходячись на його утриманні, син забезпечений житлом, оскільки він проживає в окремій квартирі, має має стабільну роботу та високий дохід. Бажає дати сину освіту і добробут, син якому на даний час виповнилось 11 років також хоче проживати з ним.
Вважає, що відповідач не може дати сину ні належного виховання, ні матеріального забезпечення. Також згідно з актом обмеження умов проживання від 04.07.2019 року комісії служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради встановлено, що за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , для дитини створені всі умови для повноцінного розвитку, навчання та відпочинку, тому вимушений звернутися до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з ним.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, просить сина залишити з нею.
Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради Стек О.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазаначила, що позовні вимоги не підтримує, просить залишити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 .
За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 2004 року по 2009 рік ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( свідоцтво про народження а.с. 8)
Згідно акту обстеження умов проживання від 04 липня 2019 року, затвердженого начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради Фіцай Н.М. слідує, що позивач ОСОБА_1 проживає один. (а.с.9-10).
Відповідно до довідки про заробітну плату виданої в/ч НОМЕР_1 від 19.07.2019 року № 39/41 ОСОБА_1 за період з лютого 2019 року по липень 2019 року складає 85378,84 грн. ( а.с. 11)
Відповідно до характеристики виданої Спілкою голів окружних - будинкових комітетів № 035 від 02.07.2019 року ОСОБА_1 характеризується мешканцями вул. Табукашвілі, як комунікабельний, доброзичливий, працьовитий, притаманне почуття відповідальності, підтримує гарні стосунки з сусідами. До органу самоорганізації населення - Спілки голів окружних будинкових, вуличних комітетів згідно поведінки ОСОБА_1 зауважень не надходило. ( а.с. 12).
За змістом до ст.ст.13, 18 Цивільно - процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради « Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 » від 15.01.2020 року, зазначено, що в ході психолого - педагогічного діагностування встановлено, що хлопчик нині не готовий для самостійних кроків на шляху до вирішення проблеми, чекає допомоги з боку родини й прийняття рішення про місце його проживання батьками. Можна припустити, що ОСОБА_4 не хоче надавати перевагу одному з батьків, оскільки усвідомлює, що його вибір може образити іншу знехтувану сторону ( про ймовірність образи хлопчик знає зі слів батька). Результати дослідження свідчать, що дитина зазнає психологічного тиску з боку батька. З маминого боку відчуває обмеження у проявах теплих емоційних контактах. У стосунках з батьками більшої авторитетності надає мамі.
За результатами проведення дослідження рекомендовано батькам налагодити конструктивний діалог один з одним з метою збереження психічного та фізичного здоров`я дитини; звернутися за допомогою для дитини до психолога/психотерапевта для корекції емоційного стану дитини; знизити ймовірність стресогенних чинників для дитини; створення теплого емоційного клімату в стосунках між дитиною й батьками. Нині комісія також рекомендує не порушувати звичайний ритм життя дитини, оскільки стрімкі зміни можуть стати ще одним з травмуючих факторів для дитини. Він, не маючи ні внутрішньої опори ні зовнішньої підтримки, справитися зі стресом не зможе. Орган опіки та піклування вважає, за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 . ( а.с 48-49) З таким висновком погоджується і суд, оскільки він відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_5 і прийнятий на підставі фактичних обставин, що склалися між сторонами.

За нормами ч.ч.1, 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до положень ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю "визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турбота відносно дитини та участь у вихованні дитини може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.
Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері неповнолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.
Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 263-268 Цивільно- процесуального кодексу України, ст.ст. 197, 273 Сімейного кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ :
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради, про визначення місця проживання дитини. за безпідставністю

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайсуд протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Коваленко В.П.