22-ц/804/768/20
241/5/19

ПОСТАНОВА

Іменем України

Єдиний унікальний номер 241/5/19

Номер провадження 22-ц/804/768/20

26 лютого 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Мироненко І.П.

за участю секретаря Єфремової О.В.

сторони:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи Мангушське відділення управління виконавчої дирекції Фонду

соціального страхування України в Донецькій області, Головне управління Держпраці

у Донецькій області

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу Мангушського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Мангушське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Головне управління Держпраці у Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

Заява мотивована тим, що 31 травня 1978 року під час виконання трудових обов`язків у колгоспі «Ленінський путь» Першотравневої сільради Першотравневого району Донецької області з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, а саме травму лівого ока. За результатами проведеного розслідування нещасного випадку був складений акт № 5 за формою Н-1 від 01 липня 1978 року та рішенням Медико-соціальної експертної комісії від 16 жовтня 1978 року заявнику була вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності на 40 % у зв`язку з отриманою травмою та встановлена третя група інвалідності на два роки. 29 січня 1981 року третя група інвалідності ОСОБА_1 була встановлена безстроково. З метою отримання соціальних пільг та послуг, пов`язаних з відшкодуванням матеріальної шкоди, спричиненої нещасним випадком, ОСОБА_1 звернувся до Мангушського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області, яке йому запропонувало надати оригінал акту № 5 за формою Н-1 про нещасний випадок, який був заявником втрачено.

ОСОБА_1 просив суд встановити факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ним 31 травня 1978 року при виконанні трудових обов`язків у колгоспі «Ленінський путь» Першотравневої сільради Першотравневого району Донецької області та визнати акт про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1 від 01 липня 1978 року дійсним.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено частково. Встановлено факт нещасного випадку на виробництві, який стався 31 травня 1978 року з ОСОБА_1 при виконанні трудових обов`язків у колгоспі «Ленінський путь». В іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Мангушське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області подало апеляційну скаргу та, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення у частині встановлення факту нещасного випадку на виробництві, який стався 31 травня 1978 року з ОСОБА_1 та відмовити в задоволенні цих вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник зазначив, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що встановлення таких фактів каліцтва на виробництві не розглядається в порядку окремого провадження. Такі питання вирішуються в порядку встановленому для розгляду трудових спорів.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Мангушського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Морозова Л.О. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Представник Головного управління Держпраці у Донецькій області в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно заяви, просив справу розглянути за його відсутності, апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що після ухвалення оскарженого судового рішення 23 січня 2020 року помер заявник ОСОБА_1 , що підтверджується листом Маріупольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) (а.с 127,128).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно ч.1,3 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 31 травня 1978 року при виконанні трудових обов`язків в колгоспі «Ленинський путь» Першотравневої сільради Першотравневого району Донецької області з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, а саме травму лівого ока (а.с. 9-10, 12).

За результатами розслідування вказаного нещасного випадку, комісією було складено акт № 5 за формою Н-1 від 1 від 01 липня 1978 року (а.с.9).

16 жовтня 1978 року Медико-соціальною експертною комісією заявнику було вперше встановлена третя група інвалідності за трудовим каліцтвом на 2 роки, а 29 січня 1981 року - безстроково (а.с.6).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оригінал акту № 5 за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві заявником втрачено і спору між сторонами не вбачається, є підстави для встановлення факту нещасного випадку на виробництві в порядку окремого провадження.

З такими висновками суду погодитись не можна.

В решті рішення місцевого суду не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до п. 3 ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вбачається, що при застосуванні положення закону, яким передбачено встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, судам слід мати на увазі, що з дня введення в дію Закону від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII "Про охорону праці" (далі - Закон N 2694-XII), а саме 24 листопада 1992 року справи про встановлення таких фактів не розглядаються в порядку окремого провадження.

Тобто цим Законом N 2694-XII передбачено, що питання, пов`язані зі встановленням факту каліцтва на виробництві, у разі виникнення з цього приводу спору, а також, якщо при каліцтві у зв`язку з виконанням державних чи громадських обов`язків пенсія призначається особам, які внаслідок цього стали інвалідами, вирішуються в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів, тобто в позовному провадженні.

Таким чином, положення щодо встановлення судом фактів каліцтва, які зазначені у п. 3 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, на сьогодні стосуються лише тих фактів, які мали місце до 24 листопада 1992 року та можуть бути встановлені в порядку окремого провадження, але тільки у тому разі, коли виключається можливість їх підтвердження у позасудовому порядку, що повинно бути підтверджено необхідними документами.

З матеріалів справи вбачається, що оригінал акту про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1 від 01 липня 1978 року було заявником втрачено. Колгосп «Ленінський шлях» Першотравневого району Донецької області, де був виданий цей акт про нещасний випадок, було реорганізовано у Колективне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Мангуш», про припинення діяльності якого 23 листопада 2005 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. (а.с.47, 48).

Відповідно до листа № 216, виданого Мангушським районним трудовим архівом Мангушської районної ради Донецької області 08 квітня 2019 року, оригінали «Актів розслідування нещасних випадків на виробництві колгоспу «Ленинский путь» на зберігання до Мангушського районного трудового архіву не надходили (а.с. 48).

Звертаючись до суду заявник, виходив з того, що отримати втрачений акт про нещасний випадок на виробництві у позасудовому порядку він можливості не має, з огляду на вищезазначені обставини.

Разом з тим, згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю третьої групи за трудовим каліцтвом, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійному фонду України в Першотравневому районі Донецької області (а.с.7)

Статтею 23 Закону України від 05.11.1991року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788) пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Відповідно до абзацу першого статті 25 Закону № 1788 (зі змінами) пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання призначається незалежно від стажу роботи. Отже, право на пенсійне забезпечення внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання може виникнути в особи лише за наявності у неї однієї із трьох груп інвалідності, що настала в результаті виконання особою трудових обов`язків.

Документом, який підтверджує встановлення інвалідності є довідка медико-соціальної експертної комісії про визнання особи інвалідом. Разом з цим, до заяви про призначення пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання додаються копії акта про нещасний випадок на виробництві (форма Н-1), акта про розслідування нещасного випадку чи аварії (форма Н-5), акта розслідування професійного захворювання (форма П-4).

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 в частині встановлення факту нещасного випадку на виробництві через втрату оригіналу акту про нещасний випадок, місцевий суд не врахував, що встановлення такого факту в окремому провадженні може відбуватись лише за умови, що у заявника вичерпані усі можливості отримати оригінал цього акту або належним чином завірену його копію з інших джерел, зокрема в пенсійному фонді, де перебував на обліку заявник. При цьому суд першої інстанції не роз`яснив ОСОБА_1 та його представнику їхнє право заявити клопотання про витребування такої інформації.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту нещасного випадку на виробництві, який стався 31 травня 1978 року з ОСОБА_1 підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в цій частині, з огляду на настання смерті заявника у правовідносинах, що не допускають правонаступництва.

Керуючись статтями 255, 377 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Мангушського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року скасувати в частині встановлення факту нещасного випадку на виробництві, який стався 31 травня 1978 року з ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі в цій частині.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду, за наявності передбачених ст.389 ЦПК України, підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2020 року.

Суддя: