Провадження № 2-зз/243/1/20
Справа № 243/5242/19
04 вересня 2020 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Ільяшевич О. В.,
секретаря судового засідання Гакала Д. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області), за правилами спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна та скасування обтяжень, -
22 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про зняття арешту з майна та скасування обтяжень.
В лютому 2020 року ОСОБА_1 зважаючи на мотиви скасування рішення суду про відмову у знятті арешту, викладені в постанові Донецького апеляційного суду, подала до суду позовну заяву про зняття арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_3 , був накладений арешт на підставі постанови державного виконавця № 863153 від 10 червня 2003 року. виконавчий лист № І-554, виданий на виконання вироку суду від 13 березня 2001 року, яким з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 було присуджено до стягнення суму матеріальної шкоди в розмірі 552 грн. 00 коп. та на користь ОСОБА_5 було присуджено до стягнення суму матеріальної шкоди в розмірі 32 грн. 00 коп.. Засуджений ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер. Його мати ОСОБА_6 після його смерті, як спадкоємиця першої черги за законом, на підставі положень ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину у виді 1/2 частки вищевказаної квартири, оскільки на день його смерті постійно проживала з ним, однак не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі, у зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 також померла. Позивачка прийняла спадщину після ОСОБА_6 , як спадкоємиця за заповітом. 07 лютого 2019 року постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку вищевказаної квартири у зв`язку з накладенням на неї арешту. 05 квітня 2019 року позивачка сплатила ОСОБА_2 кошти в сумі 552 грн. 00 коп., стягнуті за вироком суду із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .. Щодо стягнення коштів в сумі 32 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_7 , то слід зазначити, що заяв до виконавчої служби та виконавчого листа ОСОБА_7 не подавав, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. З огляду на викладене просить скасувати накладений на підставі постанови державного виконавця №863153 від 10 червня 2003 року, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 серпня 2005 року, арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 та її представник Винник З.Г., яка діє на підставі ордера Серія: АА № 045402 від 20 травня 2019 року, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов задовольнити.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місця проживання ОСОБА_2 .. Однак, ОСОБА_2 , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином), про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення.
В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення.
Ухвалою суду від 05 червня 2019 року судом відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 липня 2019 року апеляційну скаргу на ухвалу суду від 05 червня 2019 року залишено без руху.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 липня 2019 року провадження у справі відкрито.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року ухвалу суду від 05 червня 2019 року скасовано, а справу повернуто для вирішення питання про відкриття провадження у справі в порядку позовного провадження.
Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року у справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.
Відповідно до вироку Слов`янського мiського суду Донецької областi вiд 13 березня 2001 року, ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волi на три роки без конфiскацiї майна та стягнено з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди в розмірі 552 грн 00 коп. та на користь ОСОБА_5 було присуджено до стягнення суму матеріальної шкоди в розмірі 32 грн 00 коп.(а.с. 7-8).
Відповідно до довідки Слов`янського міського «БТІ» № 1049 від 25 грудня 2000 року, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 вересня 1994 року в користуванні знаходиться Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 59,1 м2 .
Відповідно до постанови Державної виконавчої служби Слов`янського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 10 червня 2003 року, державним виконавцем на підставі виконавчого листа І-554 від 13 березня 2001 року наклакдено арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме:1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с.3).
Відповідно до витягу з реєстру, внесені відомості обтяження, а саме: арешт (архiвний запис) реєстрацiйний номер обтяження 2245769 зареєстрований Першою Слов`янською державною нотарiальною конторою 02 серпня 2005 року 10:0043 за №2245769, пiдстава обтяження - постанова 863153 від 10 червня 2003 року Слов`янське управлiння юстиції, об`єкт обтяження: квартира, частина квартири состав: частка, розмiр частки Ѕ; стан: добудоване, статус: житлове, адреса АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_3 , причина вiдсутностi коду: архiвний запис. Додатковi данi: архiвний номер: 5056173DONEТSK 601, Архiвна дата: 17 червня 2003 року, дата виникнення :17 червня 2003 № реєстра: 355008-972, внутр. №4FО/СС 3227 F456305B50 (а.с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 15 жовтня 2014 року ВДРАЦС по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськраонного управління юстиції у Донецькій області, (а.с. 12).
Відповідно до довідки КП «ЖЕК № 7» № 329 від 02 квітня 2015 року, ОСОБА_3 дійсно прописаний та проживав в квартирі АДРЕСА_1 з 19 березня 2003 року по день смерті, разом з ним зареєстрована та проживала з 07 червня 1982 року мати ОСОБА_6 , (а.с. 10).
07 лютого 2019 року постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тих підстав, що на спадкове майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , накладений арешт на підставі постанови державного виконавця № 863153 від 10 червня 2003 року.
Відповідно до розписки від 05 квітня 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Слов`янським МВ УМВС від 29 травня 2002 року, претензій до померлого ОСОБА_3 , який проживав у квартирі АДРЕСА_1 не має, грошову суму у розмірі 1500 грн. від ОСОБА_1 отримав за не сплачений штраф померлим ОСОБА_3 (а.с. 14).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 14 квітня 2016 року ВДРАЦС по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськраонного управління юстиції у Донецькій області, потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).
Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України.
Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
За змістом ст. ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Таким чином, позивачка набула право звернення до суду з вказаним позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна.
Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.
Згідно із ст. 22, 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно із роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
З оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідно до копії розписки від 05 квітня 2019 року, відповідач ОСОБА_2 підтвердив отримання коштів в повному обсязі від ОСОБА_1 та фінансових претензій до ОСОБА_3 немає, потерпiлий ОСОБА_8 на користь якого було стягнено вироком суду з ОСОБА_3 32 грн. не звертався до виконавчої служби та виконавче провадження не було вiдкрито, також в матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.
Зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкодавця, позивачка в даний час позбавлена у встановленому законом порядку в повній мірі розпоряджатися своїм нерухомим майном через наявність арешту з забороною відчуження, та враховуючи відсутність підстав для збереження обтяження накладеного ВДВС, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для подальшого обтяження зазначеного нерухомого майна, та про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арешту з вказаної квартири.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 312,317,319,391 ЦК України, ст. ст. 10, 58, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна та скасування обтяжень - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Сторони по справі:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькiй областi 01 лютого 2000 року, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_3 .
Представник позивача:
Винник Зеновія Григорівна, ордер серії АА № 045402 від 20 травня 2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 420 від 02 квітня 2002 року, виданого на підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури, посвідчення адвоката № 1139 видане 02 жовтня 2007 року Радою адвокатів Донецької області, місце знаходження: бульвар Пушкіна, б.3, м. Слов`янськ, Донецької області.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_2 виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькiй областi 29 травня 2002 року, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання АДРЕСА_4 ..
Повний текст рішення суду складений 09 вересня 2020 року.
Головуючий - суддя: О. В. Ільяшевич