УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Медведєвої Я.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про зупинення провадження по справі до набрання чинності рішенням по цивільній справі № 640/11027/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ПрАТ "МЖК Інтернаціоналіст", Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі товариства з обмеженою відповідальністю, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів.

В обгрунтування клопотання посилався на те, що позов містить вимогу про визнання за ОСОБА_3 право особистої власності на Ѕ частину цільових облігацій на загальну суму 205000, 00 гривень на придбання квартири. Цільові облігації були придбані у Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю згідно з договором № 1360-15ДД від 19.03.2015 року Азово-Чорноморська інвестиційна компанія є поручителем ПрАТ "МЖК Інтернаціоналіст". Зазначає, що позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ПрАТ "МЖК Інтернаціоналіст", Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі товариства з обмеженою відповідальністю, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів, яка також знаходиться на розгляді в Київському районному суді м. Харкова, вмотивовано тим, що перебуваючи у шлюбі, за спільні гроші подружжя, ОСОБА_4 придбав цінні папери за договором купівлі-продажу № 1360-15ДД від 19.03.2015 року, емітентом яких є ПрАТ "МЖК Інтернаціоналіст", та здійснив відчуження вказаних цінних паперів у квітні 2016 року за договором № 1448-16/1487-16БВ від 07.04.2015 року. У зв"язку з чим позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів № 14-16/1487-16БВ від 07.04.2016 року та стягнути з ОСОБА_4 Ѕ частину вартості відчужених ним цінних паперів у сумі 205000, 00 гривень. Отже, вважає, що позивачка в обох позовах заявляє вимогу про стягнення з відповідача 205000, 00 гривень, як вартості Ѕ частини відчужених ОСОБА_4 цінних паперів.

Представник позивача проти задоволення вказаного клопотання про зупинення провадження по справі заперечував, посилався на те, що по справі за позовом про поділ майна подружжя розглядається питання про поділ цінних паперів, а не корпоративних прав, тому, вважає, що посилання представника відповідача на п. 26 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" не доцільне. Крім того, зазначив, що якщо питання про стягнення грошової компенсації за Ѕ частину цільових облігацій на суму 205000, 00 гривень буде вирішено при розгляді будь-якої вищезазначеної справи, то доцільність його розгляду відпаде при розгляді іншої справи.

Суд, вислухавши думку представників сторін, вивчивши доводи вказаного клопотання, докази надані в його обґрунтування, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Представник відповідача, як на підставу для зупинення провадження по справі посилається на те, що позивачка звернулась з двома позовами, в кожному з яких заявлена вимога про стягнення з відповідача одних і тих же 205000, 00 гривень, як вартості Ѕ частини відчужених ОСОБА_4 цінних паперів за договором купівлі-продажу цінних паперів № 1488-16/1487-16/БВ від 07.04.2016 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього кодексу.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Обставини, на які посилається представник відповідача, в обґрунтування підстав для зупинення провадження по справі, відповідно до ст. 251 ЦПК України, не є підставою для зупинення провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання про зупинення провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 251 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21.02.2020 року.

Суддя - І.В. Ніколаєнко