Справа № 162/611/15-ц
Провадження № 6/162/4/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Глинянчука В.Д., розглянувши подання головного державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 Ірини Василівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 ,

встановив:

Подання вмотивовано тим, що у Любешівському районному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 47706969 про стягнення з ОСОБА_2 у користь держави в особі управління фінансів Любешівської районної державної адміністрації Волинської області 828,10 гривень витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Боржник ухиляється від явки у відділ державної виконавчої служби, декларації про майно і доходи не надав. Державним виконавцем вживались заходи щодо з`ясування майнового стану боржника: направлялись відповідні запити про наявність рухомого і нерухомого майна, доходів тощо. У зв`язку з наведеним суб`єкт подання просить обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

Головний державний виконавець Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Міщук І.В. у судове засідання не з`явилася.

На вимогу суду надано матеріали виконавчого провадження № 47706969.

Вивчивши подання, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов таких висновків.

Любешівським районним судом Волинської області 14 травня 2015 року видано виконавчий лист у цивільній справі № 162/611/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 у користь держави в особі управління фінансів Любешівської районної державної адміністрації Волинської області 828,10 гривень витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Вказаний виконавчий документ перебуває на примусового виконанні у Любешівському районному відділі державної виконавчої служби.

З матеріалів виконавчого провадження № 47706969 слідує, що боржник зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем, починаючи з 2015 року, тричі надсилались ОСОБА_2 виклики про необхідність з`явитись у відділ державної виконавчої служби. Відомості про те, що вказані виклики належним чином вручено адресату у матеріалах виконавчого провадження відсутні.

У ході здійснення виконавчого провадження державний виконавець виконувала запити про наявність у боржника транспортних засобів, нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення. Вказане майно у боржника не виявлено.

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 неодноразово виїжджав за межі України, у тому числі у 2019 та 2020 роках.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З наведеного вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України -- це виключна міра процесуального примусу, яка може бути застосована в передбачених законом випадках з врахуванням принципу балансу інтересів.

Вирішуючи питання про встановлення обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України суб`єкт подання зобов`язаний довести наявність обставин, викладених у статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, досліджуючи питання про ухилення божником від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань, суд вважає, що під цим поняттям необхідно розуміти навмисне чи інше свідоме невиконання особою встановлених зобов`язань, тобто боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Саме по собі невиконання боржником зобов`язань протягом строку, визначеного державним виконавцем, не може свідчити про ухилення боржником від виконання покладених на нього рішенням обов`язків тощо.

Наявність інформації про виїзд боржником за кордон також не є достатньою підставою для обмеження цього права.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Міщук Ірини Василівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.Д. Глинянчук