Справа № 296/703/20
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"12" лютого 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Маслак В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та встановленням порядку володіння та користування квартирою, яка знаходиться у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебуває справа №296/703/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та встановленням порядку володіння та користування квартирою, яка знаходиться у спільній частковій власності.

В позові ОСОБА_1 просить суд:

- зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні належною позивачу квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення всіх квартиронаймачів та будь-яких інших третіх осіб з даної квартири, які не є членам родини, звільнити від речей квартиронаймачів вказаної квартири;

- заборонити відповідачам вселяти, передавати у користування третім особам квартиру АДРЕСА_1 без відповідної згоди позивача;

- виселити з квартири АДРЕСА_1 всіх сторонніх та третіх осіб, які не є членами родини власників квартири;

- встановити порядок користування квартири АДРЕСА_1 .

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселяти та передавати у користування третім особам квартиру АДРЕСА_1 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач пояснює тим, що в спірній квартирі незаконно проживають квартиронаймачі, яких поселили відповідачі, згоди на проживання яких ОСОБА_1 не давала. Квартиронаймачі вчиняють відносно позивача фізичне та психологічне насильство, що позбавляє останню вільно пересуватися та користуватися квартирою.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1-2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглянувши вимоги позивача щодо способу забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вселяти та передавати у користування третім особам квартиру АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про тотожність обраного позивачем способу забезпечення з позовними вимогами по суті.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч.10 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову у спосіб вказаний заявником фактично матиме наслідком вирішення справи по суті, що є неприпустимим при розгляді питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 11,149-151,153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та встановленням порядку володіння та користування квартирою, яка знаходиться у спільній частковій власності - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. П. Маслак