"25" лютого 2020 р.
Ленінський районний суд м.Харків
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
24 лютого 2020 Справа №642/6711/19 Провадження №2/642/183/20
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;

За участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощенного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач заявляє позовні вимоги в межах договору позики до відповідача, а саме:

- стягнути, солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором позики на користь ОСОБА_1 , 192000 грн., проценти за користування грошима - 10209 грн.60 коп., а всього 202209 грн.60 коп.

В мотивуванні позовних вимог позивач вказав, 27 листопада 1999р. ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 ..

Згідно рішенню Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21.08.2019р.

19 лютого 2009 року позивачка передала відповідачки у борг гроші у сумі 192 000 грн., на підтвердження чого отримала розписку.

Згідно документу ОСОБА_2 для покупки в автосалоні нового автомобіля моделі HYUNDAI TUCSON взяла у позивачки зазначену суму під 3% річних, яку взяла на себе зобов`язання повернути не пізніше 31 грудня 2017р., або на першу вимогу Позивачки.

25.02.2009 р. відповідач ОСОБА_3 в автосалоні ВАТ «Завод ім.Фрунзе» за договором № 074- X придбав автомобіль HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який він оформив на себе.

Відповідно до розрахунку процентів за користування грошима сума боргу по сплаті процентів станом на 01.10.2019р. складає 10209 грн.60 коп.

Враховуючи, що автомобіль HYUNDAI TUCSON придбаний відповідачами по справі за грошові кошти, які отримала ОСОБА_2 у борг, і, не зважаючи на те, що розписка дана саме ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 також має відповідати за договором позики у солідарному порядку, адже гроші відповідачкою отримані в інтересах родини.

Відповідачка ОСОБА_2 у відзиві наданому суду вказала:

27 листопада 1999року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 27.11.1999 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції у Харківській області, про що зроблено актовий запис №2155.

У зв`язку з тим, що я працюю за містом ОСОБА_5 , відповідачки для роботи був потрібен автомобіль. Для купівлі автомобіля, вона взяла у борг, у ОСОБА_1 , 192000,00грн., про що написала розписку ОСОБА_1 .

Відповідач - ОСОБА_6 , її колишній чоловік, в той час працював (проходив службу) у Харківському обласному військовому комісаріаті та мав невилики доходи.

25.02.2009 року вона разом із Костіним поїхали на фірму і купили автомобіль HYUNDAI TUCSON, Номер шасі, кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , із автосалону за 192000,00 грн., які на купівлі повністю дала ОСОБА_1 .

Тому, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у наданому відзиву вказав: Вважає позовну заяву необгрунтоданою. Так правова позиція позивачки неузгоджується з дійсними обставинами. Аватомобіль HYUNDAI TUCSON було придбано після продажу відповідачами іншого автомобіля ВАЗ 21091, який перебувал у власності відповідачів.

Про існування розписки відповідач дізнайся лише отримавши позовну заяву з додатками. Ані розписки, ані коштів про які ідеться в ній відповідач не бачив. Тому відповідач вимагає відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка в нададаної відповіді на відзив вказала: ЇЇ донька 27 листопада 1999 року ОСОБА_2 , уклала шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 27.11.1999 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції у Харківській області, про що зроблено актовий запис №2155. Шлюб 21 серпня 2019 року розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова.

Куплений, ОСОБА_1 , у квітні 2000 року автомобіль ВАЗ 21091, як весільний подарунок сім`ї - ОСОБА_6 цей автомобіль фактично знищив.

Його зарплатні, яку він отримував, згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.07.2019 року за №7571/ВФЗ - не вистачало йому одному - адже він кожен місяць давав гроші батьку і матері.

ОСОБА_6 про розписки і що треба повертать борг за придбаний у сім`ю автомобіль HYUNDAI TUCSON, знав.

Позивачка на позові наполягала. В поясненні вказала, обставини викладені в мотивуванні заяві.

Відповідачка, позовні вимоги визнала. В поясненні підтвердили обставини викладенні в мотивуванні позовних вимог позивачкою.

Відповідач, представник відповідача, позовні вимоги не визнали. Відповідач в поясненні вказав, що він про розписку не знав та своєї згоди на отримання боргу не давав.

Судом встановлені наступні факти та обставини:

19 лютого 2009 року на підставі розпіски позивачка передала відповідачки в борг гроші у сумі 192000 грн. В підтвердження вказаних обставини відповідачки передала позивачки розписку, в якої визначено, що вона отримала у борг, для покупки в автосалоні нового автомобіля моделі HYUNDAI TUCSON. Зазначена сума була передана під 3% річних. Відповідачка, взяла на себе зобов`язання повернути не пізніше 31 грудня 2017р., вкащану суму або на першу вимогу позивачки. Вказані обставини підтвердження означеною розпискою та визнанні відповідачкою ОСОБА_2 .

В обґрунтування правової позиції позивач наводить розрахунок сум заборгованості яки пов`язані з невиконанням договору позики. Означений розрахунок на час розгляду не спростований та визнано відповідачкою.
Дослідивши та оцінивши в сукупності докази, судом встановлені наступні факти та обставини:

Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 207 ч. І ЦК України правочин вважається укладений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Тобто договір є документом, що стверджує про вчинення правочину між сторонами.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з часу передачі грошей.

За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

З аналізу встановлених обставини, відповідно до вказаних вимог закону, суд вважає доведеним факт укладання позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 позики в межах якого у сторін: Позивачки та відповідачки ОСОБА_2 виникли права та обов`язки.

Встановлений термін повернення грошових коштів сплинув, але до цього часу борг не повернуто, отже зобов`язання не виконані.

Крім того, як зазначено судом, згідно до вимог ст..11 ЦК України у відповідача ОСОБА_3 відсутній обов`язок щодо повернення суми боргу, т.я. він не є стороною договору позики, а тому відсуне право позивачки вимоги до ОСОБА_3 ..

Також, суд вважає, що обставини про укладення 27 листопада 1999 року відповідачами шлюбу, в якому народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який було розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21.08.2019 р., не можуть бути підставою для солідарного обов`язку відповідачів, щодо повернення суми позики, про яку відповідач не знав та ці обставини не спростовані належними доказами позивачкою та відповідачкою.

Отже, встановленими обставинами відповідно до вказаних норм Закону позовні вимоги в даної частині підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення боргу, задовольнити частково.

Стягнути, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 192000 грн., проценти за користування грошима - 10209 грн.60 коп., судовий збір в сумі 2406грн. 20коп, а всього стягнути 204615(двісті чотири тисячі шістсот п`ятнадцять)грн. 80 коп.

В решті вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, а саме: заборону відчуження автомобіля HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі, кузова НОМЕР_3 , KMHJN81BP8U930423, застосовані на підставі узвали Ленінського районного суду и.Харкова від 08 жовтня 2019.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.02.2020

Суддя: В.М.Євтіфієв