03.09.2020 Єдиний унікальний номер 205/5788/20
Провадження № 2-з/205/204/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

03 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Терещенко Т.П., за участю секретаря судового засідання Далакян Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Нодарі Михайлович про визнання договорів позики та іпотеки удаваними правочинами, переведення прав та обов`язків покупця,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою разом із заявою про забезпечення позову.

06 серпня 2020 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вищезазначену позовну заяву залишено без руху, оскільки вона була подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, та надано строк для усунення недоліків.

Вищезазначена ухвала була отримана позивачем особисто 26 серпня 2020 року, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

02 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 усунула недоліки, що були вказані у мотивувальній частині ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Фактично уточнену позовну заяву з усунутими недоліками передано в провадження судді канцелярією суду 03 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного його подання до суду та приймається до розгляду. За таких обставин позов є поданим із додержанням усіх вимог, що встановлені ст. ст. 175,177 ЦПК України.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на 25/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_2 та нею відчужені і зареєстровані у реєстрі прав власності на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки №426 від 07 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Н.М.

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що вона є співвласником домоволодіння

АДРЕСА_1 , в якому їй особисто на

праві спільної часткової власності належить 75/100 частин вказаного домоволодіння, іншим співвласником у цьому домоволодінні до вчинення сторонами удаваних правочинів позики та іпотеки була ОСОБА_2 , якій у ньому належали 25/100 часток. Отже, оскільки домоволодіння є цілісним майновим комплексом, що перебуває у спільній частковій власності, згідно із ч. 1 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне

право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на

інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Застосувавши механізм укладання удаваного договору позики, реальність прихованих зобов`язань в якому забезпечено псевдоіпотекою, ОСОБА_2 всупереч вимог закону ухилилася від продажу частки домоволодіння їй як співвласнику, хоча достовірно знала про її намір придбати цю частку. Згідно Інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 липня 2020 року право власності на 25/100 частин вищезазначеного домоволодіння зареєстровано 18 червня 2020 року за ОСОБА_3 , а підставою для державної реєстрації права власності на цю частку домоволодіння зазначено договір іпотеки № 426, посвідчений 07 травня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Н.М. ОСОБА_3 у продану частину будинку не вселилася, на цей час там проживають невідомі люди, що створює загрозу у подальшому можливого відчуження ОСОБА_3 цієї частини домоволодіння. На цей час ОСОБА_1 вважає, що у разі задоволення її позовної заяви про визнання договорів позики та іпотеки удаваними правочинами, переведення прав та обов`язків покупця, існує реальна загроза невиконання рішення суду, тому просить забезпечити його шляхом накладення арешту на зазначене нерухоме майно.

Учасники справи у судове засідання на час розгляду заяви про забезпечення позову у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України не викликалися.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд встановив, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, а саме: 25/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_3 на підставі Іпотечного договору, укладеного 07 травня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 426.

Враховуючи вищевикладене, суть позовних вимог та, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення у цій справі, суд дійшов висновку, що забезпечення позову шляхом заборони відчужувати частину домоволодіння, яке є предметом спору у цій справі, є співмірним заходом забезпечення з огляду на зміст заявлених вимог, у зв`язку із цим заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 149, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) відчужувати 25/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 до ухвалення рішення у справі та набрання ним законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.П. Терещенко

.