Провадження № 2/760/5102/20
Справа № 760/7126/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Хліменкової А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах позивача звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в розмірі 15000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначила, що 25.02.2009 між сторонами було зареєстровано шлюб.

Від спільного шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також представник позивача зазначила, що діти проживають разом з позивачем. Позивач самостійно здійснює догляд за дітьми, як в плані духовного виховання так і в плані матеріального забезпечення. Відповідач участі в житті дітей не приймає та вказує, що раніше відповідач добровільно здійснював матеріальну підтримку дітей. ОСОБА_2 має достатній фінансовий стан для здійснення виплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн щомісячно. Однак, після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач припинив здійснювати матеріальну підтримку дітей та зважаючи на великі щомісячні витрати на дітей, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

13.05.2020 за допомогою поштового зв`язку від представника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах відповідача надійшов відзив, відповідно до якого остання просила відмовити в задоволенні позовної заяви. В обґрунтування відзиву, представник відповідача зазначила, що відповідач, як батько добросовісно виконує свої зобов`язання щодо фінансового забезпечення своїх дітей, зокрема щомісячно добровільно сплачує та буде сплачувати 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно. Зазначає, що позивач забороняє відповідачу бачитися з дітьми. Щодо тверджень позивача про стягнення аліментів в сумі 15000 грн щомісячно, сторона відповідача зазначила, що відповідач є одним із засновників ТОВ «Медікол», де працює як найманий робітник. ОСОБА_2 працює в ТОВ «Медікол» на посаді головного лікаря та середньомісячна заробітна плата останнього становить 3482,37 грн. Щодо тверджень позивача, що відповідач здійснює діяльність як фізична особа-підприємець, сторона відповідача зазначила, що відповідач припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець. Відповідач добровільно сплачує аліменти на двох дітей, виходячи з розміру заробітної плати, яку він отримує в ТОВ «Медікол» та не має будь-якого іншого доходу. Щодо нерухомого майна, яке належить відповідачу на праві власності, останній зазначив, що не придбав нерухоме майно, а набув право власності на нього на підставі рішення суду, як на спадкове майно та зазначив, що у власності не має жодного рухомого майна. Також представник відповідача зазначила, що стороною позивача не доведено, що позивач витрачає на догляд за дітьми щомісячно 25000 грн.

03.06.2020 від позивача за допомогою поштового зв`язку до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого остання просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначила, що відзив відповідача є надуманим та таким, що вводить суд в оману. Крім того, остання зазначила, що добровільно відповідач аліменти не сплачує, а картковий рахунок на який ним начебто сплачувались аліменти є закритим з 11.02.2020 і відповідно жодних коштів на дану картку не надходило.

22.06.2020 від представника відповідача ОСОБА_7 до канцелярії суду подано заперечення на відповідь на відзив. В обґрунтування заперечень, остання зазначила, що відповідач після припинення шлюбних відносин давав особисто позивачу кошти на утримання дітей, а з серпня 2018 року перераховував аліменти на банківський рахунок позивача та зазначила, що позивач є клієнтом Приватбанку та з урахуванням того, що відповідач сплачував аліменти позивачу вже після закриття картки для виплат, оскільки такі кошти зараховуються на технологічний рахунок, що дозволяю позивачу в будь-який час зняти ці кошти з такого рахунку. Крім того, у запереченнях наданих стороною відповідача, представник ОСОБА_7 зазначила, що відповідач не має фінансової можливості сплачувати аліменти на двох дітей в розмірі 15000 грн, а з урахуванням матеріального становища відповідача, останній може сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно на двох дітей.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просила стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно на кожну дитину.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.02.2009 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №254. Після реєстрації шлюбу, позивач змінила прізвище на «ОСОБА_1 ».

Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження видного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві серії НОМЕР_1 , актовий запис №3300;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження видного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві серії НОМЕР_2 , актовий запис №2972.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2019 шлюб між сторонами розірвано.

З довідки виданої ФОП ОСОБА_10 від 24.02.2020 вбачається, що позивач дійсно працює лікарем-стоматологом на 0,25 ставки, з посадовим окладом 5000 грн з 03.02.2020 по час надання довідки.

З матеріалів доданих позивачем до позовної заяви вбачається, що діти сторін всебічно розвиваються відвідуючи дошкільний навчальний заклад, фітнес клуб, дитячий табір та подорожують разом з позивачем за кордон, отримують медичні послуги та інше (а.с.15 -68). Вищевказані витрати на дітей позивач закладає в обґрунтування розміру аліментів на дітей, однак вбачається, що ці суми являють собою додаткові витрати на дітей та позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей, разово, періодичного або постійно.

Обов`язок батьків утримувати свою дитину непов`язаний з тим, чи одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дітей мають нести спільно обоє батьків.

З копії довідки від 05.05.2020 №05-05/20 виданої ТОВ «Медікол», вбачається, що відповідач займає посаду головного лікаря, середньомісячна заробітна плата відповідача становить 3482,37 грн та загальна сума нарахованого доходу за період з 01.06.2019 по 31.03.2020 становить 34823,71 грн.

Відповідно до довідки від 04.05.2020 виданої ТОВ «Медікол», вбачається, що ОСОБА_2 є одним із засновників ТОВ «Медікол», дивіденди за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Медікол» не виплачувались.

ФОП ОСОБА_2 , припинив свою діяльність 08.05.2020, що підтверджується інформаційною довідкою, яка міститься в матеріалах справи.

З виписки від 06.05.2020 виданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідач перерахував, з урахуванням комісії, за період з 01.08.2018 по 04.01.2020 суму в розмірі 61801,39 грн.

Крім того, стороною відповідача додано копії платіжних доручень, з яких вбачається, що відповідач сплачував аліменти на утримання дітей:

- платіжне доручення від 16.02.2020, отримувач ОСОБА_1 , аліменти в розмірі 1700 грн;

- платіжне доручення від 06.04.2020, отримувач ОСОБА_1 , аліменти в розмірі 2000 грн;

- платіжне доручення від 04.05.2020, отримувач ОСОБА_1 , аліменти в розмірі 2000 грн;

- платіжне доручення від 02.06.2020, отримувач ОСОБА_1 , аліменти в розмірі 2000 грн.

Крім того, на підтвердження матеріального становища відповідача, яке дозволяє здійснювати належну матеріальну підтримку дітей, позивач зазначила про наявність у нього приватної власності, а саме нерухомого майна. З цього приводу слід зазначити, що нерухоме майно на яке посилається позивач, було набуте відповідачем на підставі рішень Барського районного суду Вінницької області, в порядку спадкування, а факт отримання відповідачем прибутку від зазначеного нерухомого майна, позивачем не підтверджено.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги: відсутність підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів; відсутність у відповідача іншої дитини та відсутності непрацездатних батьків, (яких саме утримує відповідач), стан здоров'я відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач працездатного віку, доказів того, що не має можливості чи не здатен допомагати дітям, не надав суду, суд вважає за можливе встановити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн на кожного, щомісяця, починаючи з 13.03.2020 до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аліменти підлягають стягненню з дати пред`явлення позову до суду - з 13.03.2020.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази:

- копію договору про надання правової допомоги №З/72/02-2020 від 24.02.2020, укладеного між позивачем та АО «АЛТЕКСА» в особі керуючого партнера Романцової Т.В.

Відповідно до меморіального ордеру від 25.02.2020, вбачається, що позивач сплатила на користь АО «АЛТЕКСА» 5000 грн за надання юридичних послуг.

Згідно з частинами 4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що позивачем було сплачено 5000 грн за юридичні послуги.

Виходячи з пропорційного співвідношення сум заявлених позовних вимог в розмірі 15000 грн та суми задоволеної судом до стягнення аліментів в розмірі 4000 грн, то судові витрати на правову допомогу становлять 1333 грн, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.180, 182, 191, 199, 200 СК України, ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн на кожного, щомісяця, починаючи з 13.03.2020 до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1333 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко