Справа № 345/697/20
Провадження № 22-ц/4808/788/20
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» в особі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправним та нечинним з моменту укладення договору по наданню послуг з управління будинком, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 14 квітня 2020 року, ухвалене у складі судді Сухарник І. І. в м.Калуші,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» в особі ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 як уповноважених власників багатоквартирного будинку про визнання протиправним та нечинним з моменту укладення договору по наданню послуг з управління будинком.

Позовні вимоги з врахуванням уточнених позовних вимог мотивовані тим, що вона та її чоловік є власниками кв. НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 . В грудні 2019 року отримала рахунки на оплату послуг з управління та утримання будинку ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім». Пізніше отримала договір про надання даних послуг, який підписаний від імені співвласників та неуповноваженими людьми. 29.09.2019 р. їй стало відомо, що 02 жовтня відбудуться збори співвласників будинку по вибору форми управління будинку та його управителя із підписом ініціативної групи. В порушення вимог п. 4, 5 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» її не було повідомлено про проведення зборів ініціативною групи, відомості, ким створена та хто в неї входитиме відсутні, а також не повідомлено про місце проведення зборів та їх порядок денний. 02.10.2019 р. о 18:20 год. на площадці перед будинком депутат міської ради ОСОБА_8 та співвласник квартир НОМЕР_2 із співвласником квартири НОМЕР_3 - ОСОБА_7 провели збори. Проте була порушена процедура проведення таких зборів, так як не був оголошений порядок денний, не було обрано голову та секретаря лічильної комісії та не проводилася поіменна реєстрація присутніх, а також ніхто не ознайомив присутніх мешканців із видами управління будинком та не обговорювався проект змін до договору управління будинком. На запит позивачки від 27.11.2019 р. виконкомом Калуської міської ради їй було надано копію протоколу зборів від 02.10.2019 р. де стояла дата проведення зборів 02.10.2019 р., а дата складання протоколу відсутня. У протоколі на голосування внесено 219 чоловік, а у списку на голосування внесено, лише 90 осіб, хоча брало участь у зборах 85 осіб, які розписувалися за всіх членів сім`ї без довіреностей, зокрема так до списку була внесена ОСОБА_9 , як співвласник квартири НОМЕР_3 . Також із вказаного протоколу не відомо скільки всіх співвласників взяло участь у голосуванні і скільки це складає квадратних метрів. Щодо загальної площі квартир, то у протоколі зборів вказано 4462,77 м2, довідка 2011 р. - 4458,22 м2, за 2013 р. - 4461,82 м2, а у інвентаризаційній книзі - 4653 м2, довідка з грудня 2019 р. - 4466 м2. У протоколи для голосування внесені померлі особи, зокрема померлі ОСОБА_10 із кв. НОМЕР_4 , ОСОБА_11 із кв. НОМЕР_5 , ОСОБА_12 із кв. НОМЕР_6 , за якого розписався мешканець кв. НОМЕР_7 - ОСОБА_13 . Відповідальними за збір підписів та оформлення протоколу є ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 . Вважає, що збори співвласників не відбулися, так як відсутні від мешканців документи про право власності на квартири. Проект договору не розглядався, жодних змін до договору не вносилось і кошторис витрат на утримання будинку теж не розглядався. Примірник договору повинен надатись кожному мешканцю протягом місяця, однак після спливу вже трьох місяців мешканці так його і не отримали. Відповідно до акту передачі технічної документації на будинок в управителя відсутній паспорт об`єкта та земельної ділянки, проектно-кошторисна документація та виконавчі креслення на будинок та споруди об`єкта, відсутні схеми внутрішньо будинкових мереж централізованого постачання холодної води, водовідведення, газо та електропостачання, централізованого опалення. Вказувала, що всупереч чинного законодавства ОСОБА_15 з метою вигоди уклав договір на старих умовах. Просить визнати протиправним та нечинним з моменту укладення договір по наданню послуг з управління будинком по АДРЕСА_1 від 29.10.2019 р. в м. Калуш Івано-Франківської області, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Комфорт-Дім», в особі ОСОБА_2 та співвласниками багатоквартирного будинку в особі уповноважених представників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

РішеннямКалуського міськрайонного суду від 14 квітня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» в особі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправним та нечинним з моменту укладення договору по наданню послуг з управління будинком відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що управитель компанії ТОВ «Комфорт-Дім» включив в кошторис договору тарифу сумі 2,22 грн, який скасовано рішенням суду на 1,53 грн м.кв. Умови договору є несправедливими. Управитель не надав розрахунковий документ про надані послуги. Вказує, що просить визнати договір нечинним в розумінні недійсності правочину.

12 червня 2020 року директор ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт -Дім» ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Вказує, що процедура обрання управителя та укладення договору не порушена. Крім того, відповідач не є правнаступником ЖЕО та не відповідає за встановлені ЖЕО тарифи. Права ОСОБА_1 як споживача послуг з управління багатоквартирним будинком не порушено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану нею скаргу.

Представник ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт -Дім» Підлужний у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявна інформація повідомлення про дату, час і місце розгляду справи не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач подала позов про визнання договору протиправним та нечинним, в той час як відповідно до норм ЦК України, договір, як правочин може бути визнано лише недійсним, і така вимога може бути заявлена як однією із сторін, так само і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Отже, у даному випадку спірний договір по наданню послуг з управління будинком, не може бути визнаний протиправним чи нечинним, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_16 належить квартира НОМЕР_1, АДРЕСА_1 (а.с.16)

02 жовтня 2019 року проведено збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом та обрано форму управління вказаним будинком із залученням управителя - ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт -Дім» (а.с.3-6).

Відповідно проведених зборів, 29 жовтня 2019 року між співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» як управителем укладеного договір по наданню послуг з управління будинком та, крім іншого, встановлено ціну за послуги з управляння будинком у розмірі 2,22 грн/кв.м. (а.с. 10-13).

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України, з якою кореспондується частина четверта статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Статтею 6 даного Закону передбачено права співвласників багатоквартирного будинку, зокрема співвласники мають право: брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; інші права, визначені законом.

Згідно ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що за рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» 29 жовтня 2019 року між співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» як управителем укладеного договір по наданню послуг з управління будинком та, крім іншого, встановлено ціну за послуги з управляння будинком у розмірі 2,22 грн/кв.м., який позивачка просить визнати протиправним та нечинним з моменту укладення (а.с. 10-13).

Установлено, що при укладенні зазначеного договору по наданню послуг з управління будинком права та законні інтереси ОСОБА_1 не були порушені, оскільки такий договір укладений з дотриманням вимог ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (частина перша статті 4 ЦПК України в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом, та статті 15, 16 ЦК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками сптави або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина друга статті 16 ЦК України).

За змістом частин другої, третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Нормами цивільного законодавства передбачений спосіб захисту цивільних прав та інтересів, зокрема й шляхом визнання правочину недійсним, правові засади для застосування якого врегульовані приписами статей 215-236 ЦК України.

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм, викладених у постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсності не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позиції юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом правочину недійсним необхідним є : пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно враховано, що чинне законодавство чітко визначає ефективний спосіб захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу, особи, зокрема, у разі оспорювання правочину захист порушеного права підлягає шляхом визнання такого правочину недійсним.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 правильно обрано захист порушеного права - шляхом визнання визнання протиправним та нечинним укладеного оспорюваного договору, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений ст. 16 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Калуського міськрайонного суду від 14 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складений 04 вересня 2020 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський