КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/9116/2020 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх спільних дітей: ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2013 року народження та ОСОБА_5 , 2015 року народження, в розмірі 50% від отриманого ним заробітку (доходу) щомісяця до досягнення старшою дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 2011 року перебуває у шлюбі з Відповідачем, від якого народились їх спільні діти.

Позивачка вказує, що з 2011 року вона перебуває у відпустці по догляду за дітьми, займається вихованням та доглядом дочок.

Відповідач, як стверджує Позивачка, з яким вони продовжують проживати разом, працює головним економістом супроводження міжбанківських операцій Управління міжбанківських розрахунків ПАТ АБ «Укргазбанк» та отримує стабільну заробітну плату, проте відмовляється добровільно утримувати дітей, натомість витрачає кошти на власні потреби, розваги тощо. Матеріальна допомога, яку Відповідач надає не регулярно, не покриває усіх потребдітей.

У зв`язку із зазначеним, Позивачка просила суд стягнути з Відповідача аліменти примусово в розмірі, який становить половину його заробітку, щомісяця.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 травня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2019 року і до повноліття старшої дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційної скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин. Що мають значення по справі, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з нього, як відповідача, на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначив, що в зв`язку із розглядом справи без участі сторін він був позбавлений можливості надати суду усі належні докази та був переконаний, що зможе знайти спільну мову із позивачем щодо спірного питання, оскільки шлюб між ними не розірвано та він зажди повністю утримував своїх дітей та родину в цілому, адже позивач останні 10 років не працює. Свою участь в утриманні дітей може підтвердити належними доказами, такими як банківські виписки, копії квитанції про оплату за навчання, гуртки, витрати на харчування та одяг.

Зазначив також, що у 2020 році він відкрив банківські картки для дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на які зараховує кошти, для того щоб діти мали можливість самостійно розпоряджатись ними. Зазначені банківські картки він передав позивачу. Крім того, на ім`я ОСОБА_5 ним було відкрито віртуальний картковий рахунок, на які також зараховано кошти.

Крім того, відповідач вказує, що перераховує кошти на картковий рахунок позивача та сплачує споживчий кредит для забезпечення достатнього рівня життя позивача.

Зауважив також, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не дослідив ту обставину, що відповідач має на своєму утриманні батьків пенсійного віку, що також підтверджується випискою по картковому рахунку, відкритому в АТ «ПриватБанк», яким користуються його батьки.

Серед іншого, відповідач зазначив, що наразі він проживає окремо від позивача у житловій квартирі свого батька, оскільки свого житла на праві власності не має.

В той же час позивачка володіє приватною власністю на житло в м. Києві, що підтверджується відповідним свідоцтвом на довідкою Форми 3.

Вважає, що при визначенні розміру аліментів, що підлягають до стягнення, судом також не взято до уваги ту обставину, що відповідач змушений частку від свого щомісячного доходу витрачати на погашення чотирьох споживчих кредитів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 висловила своє негативне відношення до доводів відповідача, вважає їх надуманими та такими, що не можуть бути взяті судом до уваги. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засідання відповідач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Таргоній Д.О., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. (а.с. 8)

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка ОСОБА_2 не працює, а відповідач ОСОБА_1 працює на посаді головного економіста супроводження міжбанківських операцій Управління міжбанківських розрахунків ПАТ АБ «Укргазбанк».

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка офіційно не працевлаштована, оскільки перебуває у декретній відпустці, саме дохід відповідача є визначальним у забезпеченні матеріальних потреб сім`ї. Відтак, суд вважав можливим визначити до щомісячного стягнення з відповідача суму аліментів в розмірі 1/2 частини всіх його доходів щомісячно, що не буде непомірним тягарем для відповідача та в той же час у гідній мірі забезпечуватиме належний рівень матеріального утримання неповнолітніх дітей.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 181 СК Україниспособи утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Отже, чинне законодавство України не містить вимоги щодо конкретного визначення часток від доходу при вирішенні питання про стягнення аліментів на одну, дві або більше дітей, оскільки розмір аліментів визначається судом у кожному конкретному випадку.

З матеріалів справи вбачається, що за період роботи з січня 2019 року по травень 2020 року відповідачу нараховано заробітної плати 502 286,32 гривень. В травні 2020 року розмір його заробітної плати за місяць склав27 920,00 грн. (том 2 а.с. 182)

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів неможливості сплати аліментів на трьох дітей у розмірі 1/2 від частки доходу, а тому з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції дійшов вірних висновків про задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатних батьків не можуть бути взяті до уваги, оскільки належними доказами не підтверджені.

Крім того, розмір щомісячних витрат, які відповідач здійснює на погашення споживчих кредитів, дані про які містяться в матеріалах справи, не може впливати на виконання ним обов`язку по утриманню трьох малолітніх дітей до їх повноліття.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що факт спільного проживання обох батьків з дітьми не позбавляє права того з батьків, який несе витрати по утриманню дітей на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів з іншого з батьків. Навіть у випадку надання певної допомоги по утриманню дітей іншим з батьків, той з батьків, який несе основний тягар з утримання дітей, не позбавлений можливості звернення до суду з позовом про стягнення аліментів з метою захисту прав дітей на їх гармонійний розвиток, оскільки у випадку ухвалення відповідного судового рішення аліменти присуджуються у визначеному розмірі та мають конкретний період стягнення.

З наведених підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що добровільне виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей та їх матеріальному утриманню можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного позову.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.