ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/1250/18

Головуючий у першій інстанції Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1047/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

секретар: Позняк О.М.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Носівська міська рада Чернігівської області,

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області, треті особи ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Носівського нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Лариса Анатоліївна про визнання права власності на будинок у порядку спадкування, (суддя Киреєв О.В.), у м. Носівка , повний текст рішення складено 13.04.2020 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_1 . 18 липня 2017 року позивач, як спадкоємець ОСОБА_3 п`ятої черги за законом, подав до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. заяву про прийняття спадщини. На підставі цієї заяви нотаріусом було відкрито спадкову справу № 70/2017. У зв`язку із відсутністю у нього документів, які б підтверджували родинні відносини між ним та ОСОБА_3 , нотаріус в усній формі відмовила йому в прийнятті спадщини. З метою підтвердження наявності родинного зв`язку позивач звертався до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин. У ході розгляду цієї справи нотаріусом було направлено до Подільського районного суду м. Києва копію спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 , з якої йому, позивачу, стало відомо про те, що: 11 серпня 2017 року нотаріусом було отримано заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини; 28 лютого 2018 року Носівським районним судом Чернігівської області було ухвалено рішення, яким встановлено, що ОСОБА_2 є двоюрідною онукою ОСОБА_3 13 квітня 2018 року Подільський районний суд м. Києва постановив ухвалу, якою залишив без розгляду його, позивача, заяву про встановлення факту родинних відносин у зв`язку із наявністю спору про право. 3 травня 2018 року нотаріус винесла постанову, якою зупинила вчинення нотаріальних дій по спадковій справі № 70/2017 до майна померлої ОСОБА_3 до вирішення справи судом та відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2018 року було скасовано рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2018 року, заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду. У зв`язку із вищевикладеним, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області, треті особи ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Носівського нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Лариса Анатоліївна про визнання права власності на будинок у порядку спадкування відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та його представником не надано суду достовірних та достатніх доказів того, що позивач є двоюрідним племінником ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно не доведено те, що позивач має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець п`ятої черги за законом, а також позивачем обрано неналежний спосіб захисту та позов заявлено до неналежного відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено та не надано належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи. ОСОБА_1 зазначає, що факт встановлення родинних зв`язків був необхідний йому для визнання за ним спадкового майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 і він при зверненні до суду виходив з того, що під спором про право можна розуміти заявлену до суду вимогу особи, яка вважає, що її права, свободи або інтереси були порушені, не визнані або оспорені. Оскільки нотаріус йому відмовив у отриманні свідоцтва про право на спадщину, то він, вважаючи що його права, як спадкоємця, порушені, і звернувся до суду. Крім того, судом не було дотримано вимоги ст.12 ЦПК України та не роз`яснено позивачу про неналежний склад учасників справи та можливість залучення належного відповідача. Також суд порушив приписи ст.244 ЦПК України, поновив судовий розгляд для можливості надання пояснень третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, при цьому задовольнивши її заяву про відкладення розгляду справи та відклав розгляд справи на тривалий час.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. ОСОБА_2 зазначає, що не маючи належних підтверджень про родинні зв`язки з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ігноруючи постанову нотаріуса від 03.05.2018 року,

в якій нотаріус зазначив, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки між спадкоємцем та спадкодавцем, звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом спірне спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , в чому йому було правомірно відмовлено судовим рішенням. Також ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 для успадкування майна померлої ОСОБА_3 повинен підтвердити факт родинних відносин, що ним не було зроблено. Звертаючись до суду з позовом про визнання в порядку спадкування спірного майна, ОСОБА_1 не обґрунтував: як оспорюється чи не визнається відповідачем його право на спірне майно; чи ним втрачено документ, який засвідчує право власності, отже ним обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Заповіт про успадкування її майна відсутній (а.с. 20,70).

18 липня 2017 року приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини було заведено спадкову справу № 70/2017. У встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подала також ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: просив встановити факт, що він є двоюрідним племінником ОСОБА_3 . Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право та роз`яснено йому право на звернення до суду в порядку позовного провадження (а.с.29).

28 лютого 2018 року Носівським районним судом Чернігівської області було ухвалено рішення, яким встановлено факт, що ОСОБА_2 є двоюрідною онукою ОСОБА_3 . Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2018 року рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2018 року було скасовано, заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду та роз`яснено їй право подати позов на загальних підставах (а.с. 53-56, 84).

З копії постанови приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. № 281/02-31 від 3 травня 2018 року (а.с. 28) вбачається, що на підставі отриманої від суду ухвали про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, а також у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями, нотаріусом було зупинено вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом та відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 (а.с. 29).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем не закриваючи провадження у справі.

Отже, за приписами закону позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, визначив відповідачем у даній справі Носівську міську раду Чернігівської області, а третіми особами приватного нотаріуса Носівського нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. і ОСОБА_2 . При цьому у своїй позовній заяві позивач вказує, що існує необхідність вирішення спору, який виник між ним та ОСОБА_2 , в судовому порядку.

Однак, порушуючи питання про визнання права власності в порядку спадкування, ОСОБА_1 не залучає до участі у справі ОСОБА_2 в якості відповідача, в той час як вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 і відповідно претендує на спадкове майно, яке ОСОБА_1 просить визнати своєю власністю.

Тобто, право на спадкове майно оспорює інша особа, яка не була залучена до участі в справі в якості відповідача, у зв`язку з чим заявлення позовних вимог ОСОБА_1 до Носівської міської ради є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, є вірним висновок суду першої інстанції, що позов подано до неналежного відповідача.

Також, виходячи із вищевказаних норм чинного процесуального законодавства, позивач самостійно визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовує вимоги, за власним розсудом обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 хоча і заявив вимоги про визнання права власності в порядку спадкування, однак його вимоги фактично стосуються необхідності встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем.

Колегія суддів апеляційного вважає передчасним висновок суду першої інстанції про недоведеність, що позивач має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець п`ятої черги за законом, а також що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки на даний час залишаються нерозглянутими вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем.

Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ч.1 ст.1218 ЦК України.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Виходячи з приписів ч. 2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, суд апеляційної інстанції приймає в якості належних доказів надані в судовому засіданні копію технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , а також свідоцтво про право власності, з яких вбачається, що власником вказаного будинку була ОСОБА_3 .

При цьому апеляційний суд враховує, що розгляд позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку спадкування в тому вигляді, як заявлено позивачем, є неможливим, оскільки право власності на спірний будинок вже зареєстровано.

Враховуючи викладене в сукупності, рішення суду першої інстанції належить змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновок про недоведеність, що позивач має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець п`ятої черги за законом, а також що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2020 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок про недоведеність, що позивач має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець п`ятої черги за законом, а також що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 8 вересня 2020 року.

Головуючий: Судді: