Провадження № 2/185/56/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 лютого 2020 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Гаврилова В.А.

при секретареві Кириленко Л.Г.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором позики, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив, та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 5746022,87 грн., судові витрати. Позов мотивував тим, що 27.05.2015 року з відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом. Відповідач отримав позику в розмірі 1395203,61 грн., що є еквівалентом 65125 доларів США 00 центів, за курсом НБУ станом на 27.05.2015 року 1 долар США = 21,423472 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві вищезазначену суму грошових коштів, не пізніше 27.11.2015 року. Сума грошей, що повертається Позичальником Позикодавцю в національній валюті України і має відповідати грошовій сумі в еквіваленті 65125 доларів США 00 центів за курсом НБУ на дату повернення коштів. Погашення позики повинно здійснюватись за умовами договору позики. Відповідач порушив умови договору. Позика та плата за користування позикою частково не сплачені. Сума заборгованості становить: заборгованість по сплаті процентів за користування позикою 160872,48 грн., пеня - 5418105,33 грн., інфляційні витрати 122512,68 грн., 3% річних - 44532,38 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна, та просив стягнути з ОСОБА_1 надміру сплачені грошові кошти у розмірі 342710,15 грн. за договором позики від 27.05.2015 року та проценти за користування надміру сплаченими грошовими коштами у розмірі 89146,89 грн., судові витрати. Зустрічний позов мотивував тим, що 27.05.2015 року з відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом. Він отримав позику в розмірі 1395203,61 грн., що є еквівалентом 65125 доларів США 00 центів, за курсом НБУ станом на 27.05.2015 року 1 долар США = 21,423472 гривень, а також зобов`язався повернути Позикодавцеві вищезазначену суму грошових коштів, не пізніше 27.11.2015 року. Сума грошей, що повертається Позичальником Позикодавцю в національній валюті України і має відповідати грошовій сумі в еквіваленті 65125 доларів США 00 центів за курсом НБУ на дату повернення коштів. Погашення позики повинно здійснюватись за умовами договору позики. 31.03.2016 року ОСОБА_1 було складено та підписано розписку про те, що він отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 20000 доларів США для погашення позики за Договором позики від 27.05.2015 року. 29.12.2016 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було посвідчено заяву ОСОБА_1 , про те, що ним отримано від ОСОБА_3 розрахунок за Договором позики від 27.05.2015 року на суму, що є еквівалентом 65125 доларів США 00 центів. Вважає, що сума повернутих коштів складає 65125 доларів США за курсом НБУ на дату повернення позики, що в гривневому еквіваленті дорівнює 1737 913,76 грн. та покриває розмір позичених грошових коштів за Договором позики від 27.05.2015 року та свідчить про виконання зобов`язання Позичальника перед Позикодавцем у повному обсязі, окрім того переплату у розмірі 342710,15 грн., оскільки, в позику Позивач отримав в гривнях 1395203,61 грн., а повернув Відповідачу 1737913,76 грн., вважає, що ним здійснено переплату в розмірі 342710,15 грн. Тому вважає, що потрібно стягнути грошові кошти у розмірі 342710,15 грн., які стали власністю ОСОБА_1 та були набуті ним без достатньої правової підстави. Також на підставі вищенаведеного вважає, що з відповідача потрібно стягнути, ще процент за користування грошовими коштами Позивача за вказані періоди, що складає 89146,89 грн.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Надав письмовий відзив на зустрічний позов, в якому визнав факт виконання основного зобов`язання у повному обсязі, але з порушенням строків повернення позики. Зазначив, що положення чинного законодавства не містить заборони на визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Також вказав те, що відсутні підстави для нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки у ОСОБА_1 відсутня заборгованість. Просив суд у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зустрічний позов не визнала, первісний позов підтримала.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Надав суду письмові заперечення з додатками, письмовий відзив на позов з додатками, в яких посилався на те, що інфляційні витрати не підлягають задоволенню, оскільки грошова сума договору позики виражена в гривнях із визначенням її еквіваленту в іноземній валюті(долар США), а тому вважає, що індексації в наслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає, також просив суд застосувати строк позовної давності до вимог ОСОБА_1 про стягнення з нього неустойки, також зазначав, що він зареєстрований в м. Донецьк, та на вищезазначені правовідносини розповсюджується дія ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», та просив відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала. Також пояснила, що на дату першого судового засідання борг погашений повністю, про це свідчить розписка засвідчена нотаріусом, у квітні 2016 року була сплачена одна сума боргу, а інша сума була виплачена 29.12.2016 року. Також зазначила, що ОСОБА_2 згідно довідки від 10.11.2015 року змінив місце проживання, він зареєстрований у м. Донецьку, а проживав у м. Житомир, потім в м. Київ. Окрім цього також зазначала, що ОСОБА_2 повернув борг в розмірі 65125 доларів США, а не гривень - 1737 913,76 грн.

Суд, вислухавши учасників, дослідивши матеріали приходить до такого.

27 травня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено договір позики грошей за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в розмірі 1395203,61 грн., що є еквівалентом 65125 доларів США 00 центів, за курсом НБУ станом на 27.05.2015 року 1 долар США = 21,423472 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві вищезазначену суму грошових коштів, не пізніше 27.11.2015 року. Сума грошей, що повертається Позичальником Позикодавцю в національній валюті України і має відповідати грошовій сумі в еквіваленті 65125 доларів США 00 центів за курсом НБУ на дату повернення коштів. Вказане підтверджено копією договору. /а.с.7-10/.

27 травня 2015 року ОСОБА_2 отримав вказані гроші. Вказаний факт підтверджено копією заяви. /арк.с.11/.

На 27.11.2015 року ОСОБА_2 не виконав належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору позики від 27 травня 2015 року, отримані гроші не повернув.

31 березня 2016 року ОСОБА_3 повернув ОСОБА_1 суму, що є еквівалентну 20000 доларів США центів, про що зроблено власноручний напис на копії вищевказаного договору.

29 грудня 2016 року ОСОБА_3 повернув ОСОБА_1 суму, що є еквівалентну 45125 доларів США.

29 грудня 2016 року, ОСОБА_1 зробив заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстраційний № 2956 , про те, що ним отримано від ОСОБА_3 , в розрахунок за Договором позики від 27.05.2015 року на суму еквівалентну 65125 доларів США ./а.с.202/.

Викладене свідчить, що ОСОБА_3 строк несвоєчасного повернення 65 000 доларів США -1 707 447,25 гривень становить 124 дні, а 45 125 доларів США- 1 165 452,40 гривень становить 225 днів.

ОСОБА_1 вважає, що станом на 29.12.2016 року ОСОБА_3 винен йому заборгованість по сплаті процентів за користування позикою 160872,48 грн., пеня - 5418105,33 грн., інфляційні витрати 122512,68 грн., 3% річних - 44532,38 грн.

За п. 3 Договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю суму позики не пізніше 27.11.2015 року.

За п. 4 Договору позики, у разі прострочення Позичальником термінів повернення позичених грошових коштів останній зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу, з урахування індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми за кожний день прострочки, а також неустойки у розмірі 1% від суми неповернутої або несвоєчасно повернутої суми грошових коштів за кожний день прострочки.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 статті 533 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_2 просив суд застосувати до такої позовної вимоги, як стягнення неустойки у вигляді пені строк позовної давності.

Пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік .

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що початок перебігу позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

31 березня 2016 року ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 гроші у розмірі еквівалентні 20000 доларів США. Вказаним ОСОБА_3 перервав строк позовної давності (1 рік) від дати виконання грошового зобов`язання встановленого договором позики, а це не пізніше 27.11.2015 року.Після переривання перебіг строку позовної давності почався заново.

31 березня 2016 року строк позовної давності почався заново і сплинув би 01 квітня 2017 року,

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 30 листопада 2016 року. Вказане свідчить, що строк позовної давності не сплив.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), та визнаний внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується копіями договору позики/а.с.7-10/, довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи/т.2, а.с.2-3/.

Статтею 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені у розмірі 5418105,33 грн та 3% річних у розмірі 44532,38 грн., не підлягають задоволенню оскільки у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України пеня та 3% річних визначені як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, нарахування якої заборонено вищевказаним законом.

ОСОБА_1 просить суд стягнути інфляційні витрати розмірі 122512,68 грн. Відповідач отримав гроші у розмірі еквівалентному 65 125 доларів США. Відповідач повернув позивачу гроші у розмірі еквівалентному 65 125 доларів США. Індексації в наслідок знецінення підлягає грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Викладене приводить суд до висновку про те , що вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Постановами Верховного суду України від 01.03.2017 № 6-284цс17, 761/1617/15-ц, а також від 27 січня 2016 року № 6-771цс15, встановлено , що норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях; у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Судом встановлено, відповідач повернув гроші з порушенням встановленого договором строку. Вказане свідчить про те ,що позивач, відповідно до статті 1048 ЦК України, має право на отримання процентів за користування позикою. Договором не встановлений розмір процентів за користування грішми. Розмір процентів має визначатись на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір грошової суми за користування позикою становить 160872,48 грн. Вказане підтверджено наданими суду розрахунками та не був оспорюваний відповідачем. Дана вимога підлягає задоволенню.

ОСОБА_2 , за зустрічним позовом просив суд стягнути з ОСОБА_1 надмірно сплачені гроші та проценти за користування ними. Мотивував тим, що повернув ОСОБА_1 більшу суму ніж отримав. Посилався на вимоги статті 1212 ЦК України.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 мав повернути ОСОБА_1 гроші у розмірі еквівалентному 65 125 доларів США. Гроші були повернуті у вказаному розмірі. Розмір повернутих грошей у гривні у даному випадку до уваги не може прийматись і отримання грошей з більшою різницею не може вважатись безпідставно отриманим майном.

Викладене приводить суд до висновку про те, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а оскільки первісний позов задоволено частково, та лише на суму 160872,48 грн., то суд вважає, що з відповідача за первісним позовом на користь позивача потрібно стягнути судовий збір, який сплачений позивачем(8810,00 грн.) пропорційно задоволених вимог відповідно до ЗУ «Про судовий збір»( 1 відсоток від суми задоволених позовних вимог), а тобто 1608,72 грн.

Оскільки у задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі, то суд приходить до того, що потрібно судові витрати в сумі 4318,57 грн. покласти на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 257, 258, 267, 1054 ЦК України ст.ст.209-213 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27.05.2015 року у розмірі 160872,48 грн.(сто шістдесят тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 48 копійок), що становить проценти за користування позикою.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1608 (одна тисяча шістсот вісім) гривень 72 копійки.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4318,57 грн. покласти на ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: В. А. Гаврилов