ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/118/20
Провадження № 22-ц/4820/1306/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Полонський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Хмельницький), про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року,

встановив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 6 жовтня 2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 6 вересня 2005 року і до повноліття дитини. З 1 вересня 2013 року ОСОБА_2 не сплачує позивачці аліменти на дитину, внаслідок чого станом на 1 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 62 740 грн 11 коп. Відповідно до ст. 196 СК України вона має право на стягнення з ОСОБА_2 неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 62 740 грн 11 коп. пені за прострочення сплати аліментів.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд залучив Полонський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Хмельницький) (далі Відділ ДВС) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 451 грн 16 коп. пені за прострочення сплати аліментів на дитину та 840 грн 80 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що з грудня 2013 року до жовтня 2019 року ОСОБА_2 не виконував належним чином рішення суду про стягнення аліментів і не надавав ОСОБА_1 регулярної матеріальної допомоги на утримання сина, внаслідок чого станом на 1 листопада 2019 року виникла заборгованість у сумі 30 451 грн 16 коп. Оскільки заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, то ОСОБА_1 має право на неустойку за період з грудня 2013 року по жовтень 2019 року, розмір якої склав 311 491 грн 13 коп., однак цей розмір не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами. До вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів позовна давність не застосовується, тому з цих підстав у позові не може бути відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції, виключивши з нього заборгованість по аліментам у розмірі 8 304 грн 60 коп. за період надання тимчасової державної допомоги на дитину у 2014-2015 роках, і помилок у підрахунках за липень-серпень 2018 року та червень 2019 року у розмірі 823 грн 10 коп., зменшивши нарахування пені на ці суми, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець обчислив заборгованість за аліментами з порушенням вимог чинного законодавства, крім того, до цієї заборгованості неправомірно включено суму отриманої протягом 2014-2015 років ОСОБА_1 тимчасової державної допомоги на дитину (8 304 грн 60 коп.), внаслідок чого розмір пені завищено, а у відповідача відсутній умисел на ухилення від сплати аліментів на дитину.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 і Відділ ДВС не подали відзив на апеляційну скаргу.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 6 жовтня 2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 6 вересня 2005 року і до повноліття дитини.

Виконавчий лист №2-1221 від 6 жовтня 2005 року щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину знаходиться на примусовому виконанні у Відділі ДВС.

Згідно довідки Відділу ДВС від 27 травня 2020 року №19.14-30/11522 станом на 1 листопада 2019 року розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами склав 30 451 грн 16 коп.

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз норм ст. 196 СК України дає підстави для висновку, що неустойка (пеня) може бути стягнута з особи, яка є винною в ухиленні (простроченні) сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

У разі несплати аліментів у поточному місяці з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

З матеріалів справи вбачається, що з грудня 2013 року до жовтня 2019 року ОСОБА_2 не виконував належним чином рішення суду про стягнення аліментів і не надавав ОСОБА_1 регулярної матеріальної допомоги на утримання сина, внаслідок чого станом на 1 листопада 2019 року виникла заборгованість у сумі 30 451 грн 16 коп.

Суд першої інстанції правомірно керувався тим, що заборгованість за аліментами виникла з вини ОСОБА_2 , а тому позивачка має право на стягнення з останнього неустойки (пені) за період з грудня 2013 року по жовтень 2019 року.

Посилання ОСОБА_2 на те, що у нього був відсутній умисел на ухилення від сплати аліментів на дитину, суперечать фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції обчислив розмір пені (311 491 грн 13 коп.) з дотриманням указаної методики та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 має право на неустойку за період з грудня 2013 року по жовтень 2019 року, розмір якої не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами (30 451 грн 16 коп.).

ОСОБА_2 не довів неправильність складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам від 27 травня 2020 року №19.14-30/11522, внаслідок чого твердження відповідача про завищення розміру пені не відповідає фактичним обставинам справи.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Горщар А.Г.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 48