Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мушкет О. О. , за участі секретаря судового засідання Дарменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часто у праві спільної власності, визнання право власності,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання часто у праві спільної власності, визнання право власності.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матір`ю була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя якої їй належало 3/4 жилого будинку з надвірними спорудами та побудовами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 76,5 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м. А саме, 1/2 частка належала на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 15.03.1983 року за реєстром № 1825; 1/4 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 15.03.1983 року за реєстром № 1826, виданого після смерті її чоловіка (батька позивача) - ОСОБА_4 . Позивач зазначає у позові, що не вступала у спадок після смерті батька - ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_3 позивач як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законом строк вступила у спадщину. Відповідач брат ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 , у спадщину після смерті матері не вступав.

07.10.2019 року у приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 жилого будинку з надвірними спорудами та побудовами, розташованим за адресою АДРЕСА_1 , , загальною площею 76,5 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м, після смерті її матері ОСОБА_3 .

Крім того, як зазначено у позові, після отримання 15.03.1983 року Свідоцтва про право на спадщину за законом та Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на 3/4 частки зазначеного будинку, а ОСОБА_2 на 1/4 частку зазначено будинку, останні вирішили у подальшому також приватизувати зазначену земельну ділянку.

На підставі Рішення Маріупольської міської ради від 19.06.2007 року № 5/13-2098 на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0452 га, кадастровий номер : 013 : 0393, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд. Проте, у державному акті про право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_3 , а також у державному акті виданому на ім`я ОСОБА_2 , не були визначені долі співвласників у спільній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Також, постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. від 07.10.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку. У зв`язку з чим позивач була вимушена звернутись до суду для вирішення зазначеного питання.

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Алексєєнко В.О., який діє на підставі ордеру серії АА №086438 від 31.01.2020 року, в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, зазначивши що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №151 виданого нотаріусом Третьої жданівської нотаріальної контори від 15.03.1983 року, зареєстрованого в реєстрі за №1826, спадкоємцями майна є в рівних частках кожний: ОСОБА_5 - жінка, ОСОБА_2 - син, яке розташовано в АДРЕСА_1 .

У відповідності до реєстраційного посвідчення Маріупольського БТІ від 21.03.1983 року, 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.1983 року за №24155.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скоробогатько О.В. від 07.10.2019 року серії НОА №974132 спадкоємцем 3/4 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 357821212 від 07.10.2019 року, у спадковій справі 63942495 спадкодавцем є ОСОБА_3 , спадкоємцем визнана ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.10.2019 року №183803812, 3/4 житлового будинку в АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, ОСОБА_1 в жовтні 2019 року звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скоробогатько О.В. про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки земельної ділянки загальною площею 0,0452 га., проте, постановою нотаріуса від 07.10.2019 року її було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №694329, виданого 09.10.2007 року на підставі рішення Маріупольської міської ради від 19.06.2007 року №5/13-2098, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0452 га, розташованої в АДРЕСА_1 , даний акт зареєстровано за №01-07162.01570, співвласником є ОСОБА_2 .

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №694328 виданого 09.10.2007 року на підставі рішення Маріупольської міської ради від 19.06.2007 року №5/13-2098, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0452 га, розташованої в АДРЕСА_1 , даний акт зареєстровано за №01-07162.01571, співвласником є ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу №1053 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом у м.Маріуполі Головного управління держгеокадастру у Донецькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 126259,52 грн.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст. 1258 ЦК України).

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Надаючи оцінку правовідносинам щодо переходу майнових прав на спадкове майно суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - Лист Вищого Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Судом встановлено, що за час свого життя спадкодавцю ОСОБА_3 належало на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №151 від 15.03.1983 року, та зареєстрованого в реєстрі за №1826.

Проте, через те, що за життя ОСОБА_3 та співвласник ОСОБА_2 не визначили розмір часток, отримання свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку стало неможливим.

Вирішення питання про визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобов`язаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1.) право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням зазначених положень законодавства та роз`яснень ВССУ, суд вважає доведеним належними доказами факт набуття спадкодавцем у встановленому законом порядку права на спадщину за законом на 3/4 частки земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку літ. А-1, прибудова літ. а-1, погріб літ. а/п, нежитлова прибудова літ. А1-1, тамбур літ. а2-1, літня кухня літ. Б-1, сараї літ. Е-1, П-1, Р-1, вбиральня літ. О-1, вимощення літ.І, огорожа №1,2.

А також відповідно визначити за ОСОБА_2 1/4 частки земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1261, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7, п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часто у праві спільної власності, визнання право власності - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0452 га, кадастровий номер :013: 0393, складає 3/4 частки, частка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , складає 1/4 частку.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності за правом спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 3/4 частки земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0452 га, кадастровий номер :013: 0393.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. О. Мушкет