Справа № 524/8757/19
Провадження № 2-о/524/40/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 року Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Предоляк О.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Автозаводський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Автозаводський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України вказано, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, ч.ч.3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Однак, вивчивши подану заяву, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175-177, 293 ЦПК України.

Разом з тим, вимогами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

При цьому, згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», його дія поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, відповідно до їх прав та свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Також зазначені документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Згідно відомостей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в межах Автозаводського району м.Кременчука відсутні.

З врахуванням вищенаведеного, заявнику на виконання зазначених положень чинного законодавства необхідно: надати відповідні підтвердження зареєстрованого у встановленому законом порядку свого місця проживання чи перебування в Автозаводському районі м.Кременчука, оскільки відсутність такої інформації позбавляє суд вирішити питання щодо відкриття провадження по вказаній заяві.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Натомість, заявником до заяви додані письмові докази, які не відповідають вимогам ст.95 ЦПК України, оскільки заявник не підтверджує відповідність копій письмових доказів оригіналів, які знаходяться у неї, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім того, згідно п. 2 ч.1 ст. 318 ЦПК України в заяві повинні бути зазначені причини неможливості одержання документів, що підтверджують факт належності правовстановлюючих документів особі. Заявник не вичерпав можливість досудового врегулювання, оскільки не зверталась до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Лінькової І.Б. щодо вирішення питання виправлення помилки у правовстановлюючих документах.

У зв`язку з наведеним, заявнику необхідно виправити вказані в ухвалі недоліки.

За таких обставин заяву необхідно залишити без руху.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 175, 185, 259-261, 294 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Дійсну заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Автозаводський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків тривалістю 5 днів з дня отримання даної ухвали, попередивши, що у супротивному випадку заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.С. Предоляк