Справа № 456/5053/18
Провадження № 2/456/153/2020
РІШЕННЯ

іменем України

13 лютого 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Галицька», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 50000 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28 травня 2016 року біля 16 години на автодорозі в с. Угерсько Стрийського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулось зіткнення між автомобілем «SEAT Toledo» р.н. НОМЕР_1 під керуванням позивача та автомобілем «Volkswagen Т4» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Під час даної ДТП автомобіль «SEAT Toledo» р.н. НОМЕР_1 отримав технічні ушкодження, чим власнику даного автомобіля, а саме позивачу ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди. За фактом даної ДТП було розпочате кримінальне провадження, яке 29.05.2018 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001107. 30.06.2016 року слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області було винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вищевказану постанову від 16.02.2018 року постановою апеляційного суду Львівської області від 30.03.2018 року було залишено в силі, чим було доведено відсутність вини позивача у настанні даної ДТП. Також постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/3516/16-п було встановлено, що винуватцем ДТП, яка мала місце 28 травня 2016р. біля 16 години на автодорозі в с. Угерсько Стрийського району Львівської області є водій автомобіля «Volkswagen Т4 » р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Volkswagen Т4 » р.н. НОМЕР_2 застрахована у ПрАТ «СК» Галицька» згідно полісу №АЕ/2649160 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач ОСОБА_1 31.05.2016 звернувся з повідомленням про ДТП до ПрАТ «СК» Галицька». На підставі даного повідомлення судовий експерт ОСОБА_3 за дорученням ПрАТ «СК» Галицька» провів експертний огляд пошкодженого автомобіля позивача «SEAT Toledo» р.н. НОМЕР_1 з метою встановлення розміру майнової шкоди через пошкодження даного автомобіля. 25 квітня 2017 року позивач звернувся до ПрАТ «СК» Галицька» з заявою про виплату страхового відшкодування, однак жодної відповіді не отримав.

Не дивлячись на те, що 90 денний термін для виплати страхового відшкодування, передбачений п.36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вийшов, страхове відшкодування позивачу не виплачено та відповіді на заяву про виплату страхового відшкодування позивачем не отримано.

Згідно п. 9.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Тобто боржником у даній цивільній справі є відповідач ПрАТ «СК» Галицька» в межах ліміту відповідальності, а саме 50 000 гривень.

Позивачем було замовлено проведення автотехнічної експертизи та експертами Львівського НДІСЕ було проведено судову автотехнічну експертизу, та видано позивачу висновок №5132 від 05.11.2018 року, згідно якого водій ОСОБА_2 мав би технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем СЕАТ, якщо би вів свій автомобіль «Фольксваген» із швидкістю, допустимою в населених пунктах (не більше 60 км/год.), та своєчасно застосував гальмування із моменту, коли виїхавши після проїзду заокруглення праворуч, мав би із віддалі 85 м побачити, що на смугу вказаного транспортного засобу (автомобіля «Фольксваген») виїхав із другорядної дороги автомобіль Сеат-Толедо. Причиною настання даної ДТП є та обставина, що водій ОСОБА_2 при русі в населеному пункті значно перевищив швидкість руху, що з одного боку призвело до того, що водій ОСОБА_1 , виїжджаючи із другорядної дороги на головну, не мав можливості своєчасно побачити автомобіль «Фольксваген» (якому необхідно було б дати дорогу), а з іншого - призвело до того, що водій ОСОБА_2 позбавив себе можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування гальмування, що є належним доказом вини водія ОСОБА_2 у настанні даної ДТП.

Представником відповідача ПрАТ «СК» Галицька» Салига Р.В.подано відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Покликається на те, що порядок виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і потерпіла особа має діяти в спосіб та в порядку визначеному цим Законом.

Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідченого полісом № АЕ/2649160 від 29.12.2015 року, автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_2 , був застрахований у ПрАТ СК «Галицька» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 50000 грн., життю і здоров`ю потерпілого 100 000 грн. та франшизою в нульовому розмірі, а страхувальником згідно цього договору є ОСОБА_4 .

Щодо стягнення майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в сумі 50000 грн., то згідно пункту 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 33.3 ст.33 Закону України № 1961-IV власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком експерт, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого транспортного засобу. Пунктом 31.1 ст. 31 Закону України № 1961-IV передбачено, що розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Також, відшкодування вартості пошкодженого майна на суму заявлених вимог має бути підтверджено у визначеному законом порядку, а саме проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 7 Закону України «Пр оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Згідно Висновку № 24/16 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві СК «Галицька» про визначення вартості матеріальної шкоди завданої власнику від 12 серпня 2016 року, складеного експертом Петричкович ОСОБА_5 С., вартість відновлювального ремонту на момент оцінки, завданого власнику КТЗ «Seat Toledo», державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, за мінусом ПДВ складає 97297 гривень 62 коп.

Щодо встановлення та наявності вини відповідача у скоєнні ДТП, то постановою слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області від 30 червня 2016 року кримінальне провадження №0001107 від 29.05.2016 року за ч.1 ст. 286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито через відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до наданої Стрийським ВП ГУНП у Львівській області довідки від 06.09.2016 p., вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п. 2.36 та 16.11 Правил дорожнього руху. Згідно постанови Жидачівського районного суду Львівської області справа №443/1253/16-п від 09.09.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Ця постанова не оскаржена, не скасована, і вступила в законну дію. Дана постанова не містить даних, що керування в нетверезому стані стало причиною настання дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2018 р. справа № 456/3516/16-п, провадження №3/456/1/2018, провадження у справі про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КпАП України закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, при закритті провадження по адміністративній справі судом не було вирішено питання щодо встановлення винної особи у скоєнні ДТП.

Крім цього, посилання позивача на висновок експерта № 5132 судової автотехнічної експертизи по замовленню адвоката Доарме В.С. від 05.11.2018 року, як доказ вини ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній пригоді, які знаходяться в причинному зв`язку, є безпідставні та судом не можуть братись до уваги, оскільки за результатами дослідження експерт не дійшов до однозначного висновку, а до двох варіантів висновку; за варіантом №1, який заснований при заданих у замовленні адвоката вихідних даних водій автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10; 2.3; 12.3; 12.4; 12.9 Правил дорожнього руху України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був у с. Угерсько вести свій автомобіль зі швидкістю не більше 60 км/год. Такі висновки згідно цього документу взяті зі слів водія автомобіля марки «Seat Toledo», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 побачив, як з лівого боку від нього з-за заокруглення дороги (вул. Жидачівської) виїжджає на швидкості понад 100 км/год та рухається у його напрямку автомобіль «Volkswagen Transporter». Отже, висновок експерта судової автотехнічної експертизи №5132 по замовленню адвоката B.C. Доарме від 05.11.2018 року підлягає критичній оцінці, як належний доказ, так як вихідні дані згідно показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 швидкість руху автомобіля «Volkswagen Transport», державний номер НОМЕР_2 перед пригодою становила 90-100 км/год., тому має бути оцінений судом і не є належним доказом та не може служити підставою покладання вини водіяавтомобіля «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , оскільки ні одна фізична особа не може визначити швидкість автомобіля на око.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому вказує, що розмір майнової шкоди в розмірі 50000 гривень відповідачем не оспорюється, так як він сам зазначає у відзиві, що ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Галицька» згідно полісу складає саме суму у 50000 гривень. Щодо висловлених сумнівів як доказу висновку судової автотехнічної експертизи №5132 від 05.11.2018 року, то для дослідження експертам були надані вихідні дані, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи № 456/3516/16-п провадження № 3/456/1/2018.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлений.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав позивача у межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28.05.2016 о 16:00 на автодорозі «Жидачів-Стрий» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SEAT Toledo», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія позивача ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen T4», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . За фактом даної ДТП розпочато кримінальне провадження, відомості про яке 29.05.2016 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001107 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно інформації Територіального сервісного центру 4645 від 08.05.2019 транспортний засіб SEAT Toledo», р.н. НОМЕР_1 станом на 28.05.2016 року належав на праві власності ОСОБА_1 .

30.06.2016 слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Дмитрів О.Р. винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Копію зазначеної постанови направлено начальнику Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності винної у вчиненні ДТП особи.

Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також з вищевказаної постанови вбачається, що судом було зроблено висновок, що водій ОСОБА_2 повинен був в с.Угерсько вести свій автомобіль «Фольксваген» із швидкістю не більше 60 км/год., а рухався із швидкістю 100 км/год., не застосував екстренне гальмування, що і послужило причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а тому його дії знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, яка мала місце 28.05.2016 року.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 30.03.2018 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2018 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_3 , станом на 28.05.2016 цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Volkswagen T4», р.н. НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька».

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів№ НОМЕР_4 , станом на 28.05.2016 року «SEAT Toledo», р.н. НОМЕР_1 застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Діамант».

31.05.2016 ОСОБА_1 звернувся з повідомленням про ДТП до ПрАТ «СК» Галицька».

25 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК» Галицька» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно з Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 24/16 від 12.08.2016 вартість відновлювального ремонту (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників) автомобіля «SEAT Toledo», р.н. НОМЕР_1 , становить 97297,62.

З висновку судової автотехнічної експертизи № 5132 від 05.11.2018 проведеної судовим експертом ОСОБА_9 .С. Львівського науково-дослідного інститут судових експертиз вбачається, що дії водія ОСОБА_2 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.3; 12.4; 12.9 (підпункту «б») ПДР України. Причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій ОСОБА_2 при русі у населеному пункті значно перевищив швидкість руху, що, з одного боку, призвело до того, що водій ОСОБА_1 , виїжджаючи із другорядної дороги на головну, не мав можливості своєчасно побачити автомобіль «Фольксваген», якому необхідно було б дати дорогу, а з іншого призвело до того, що водій ОСОБА_2 позбавив себе можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування гальмування.

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

А тому з метою об`єктивної оцінки доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в судовому засіданні було оглянуто та досліджено матеріали справи № 456/3516/16-п, в межах якої вирішувалось питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин ДТП, що мала місце 28.05.2016.

З матеріалів справи № 456/3516/16-п судом встановлено, що відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 1351 від 10.08.2017 проведеної судовим експертом Куйбіда А.С. Львівського науково-дослідного інститут судових експертиз, при заданих вихідних даних причиною даної ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій ОСОБА_2 при русі в населеному пункті значно перевищив швидкість руху, що, з одного боку, призвело до того, що водій ОСОБА_1 , виїжджаючи із другорядної дороги на головну, не мав можливості своєчасно побачити автомобіль «Фольксваген», якому необхідно було б дати дорогу, а з іншого призвело до того, що водій ОСОБА_2 позбавив себе можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування гальмування, що узгоджується з висновком судової автотехнічної експертизи № 5132 від 05.11.2018, проведеної при заданих вихідних даних, зазначених у постанові Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.05.2017.

У зв`язку із зазначеним суд критично оцінює покликання представника відповідача на те, що висновок судової автотехнічної експертизи № 5132 від 05.11.2018 не може бути взятий судом до уваги, оскільки така проведена виключно на підставі вихідних даних, наданих представником позивача та на його замовлення, оскільки такі не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи № 456/3516/16-п.

Таким чином, існує причинно-наслідковий зв`язок між неналежним виконанням ПДР ОСОБА_2 під час керування автомобілем «Volkswagen T4», р.н. НОМЕР_2 , 28.05.2016 року в с. Угерсько Стрийського району Львівської області та шкодою, заподіяною внаслідок ДТП автомобілю «SEAT Toledo», р.н. НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У постанові Верховного суду від 11.04.2019 по справі № 753/286/16 зазначено, що юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 9.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 вищевказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Судом безспірно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SEAT Toledo» р.н. НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 та автомобілем «Volkswagen Т4» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 мала місце, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки транспортним засобом «Volkswagen Т4» р.н. НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність власника цього транспортного засобу була застрахована в ПрАТ СК «Галицька», а відтак настав страховий випадок і потерпілий від цієї ДТП ОСОБА_1 набув права на отримання страхового відшкодування.

Тому, враховуючи вищевикладене та встановлені судом обставини справи, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушені, позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування є обґрунтованими, доведеними належними доказами, які відповідачем не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача страхове відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 50000 грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., що підтверджуєтьсяквитанцією прибуткового касового ордеру №б/11 від 04.09.2018 року адвоката Доарме В.С. та договором № 38-18 про надання правової допомоги від 04.09.2018 року.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Галицька»на користь ОСОБА_1 50000 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. витрат на правову допомогу, 704,80 грн. сплаченого судового збору, а всього разом 55704,80 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 24.02.2020 року.

Головуючий суддя С. С. Сас