ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7361/20 Справа № 185/3108/20 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Деркач Н.М., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

12 червня 2020 ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії ОСОБА_1 та будь-яким особам щодо житлового будинку з присадибною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та щодо автомобіля «Opel-Combo», 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_1 та іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб транспортного засобу марки Opel-Combo, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 . В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року скасувати, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваною ухвалою порушено їх права. Позивачем не надано доказів того, що між сторонами виник спір стосовно майна.

17 серпня 2020 року позивач ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наголошував на тому, що у разі скасування заходів забезпечення позову відповідачі можуть здійснити його відчуження чим перешкодити виконанню рішення у справі. У разі задоволення його позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача,щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та просив визнати недійсним договори з відчуження автомобіля та приватного будинку з присадибною ділянкою на підставі їх фіктивності укладені між продавцем ОСОБА_2 і покупцем його донькою ОСОБА_1 ; здійснити процес реституції відносно майна переданого на виконання фіктивних договорі купівлі-продажу між продавцем ОСОБА_2 і покупцем його донькою ОСОБА_1 .

Позивачем ОСОБА_3 достатньо обґрунтовано подану заяву.

Обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про неефективність вжитих заходів, чи про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку саме про необхідність часткового вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що заборона вчиняти дії направлені на відчуження спірного майна не обмежує права користуванню ним.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Н.М. Деркач

М.О. Макаров