Справа №461/3441/20
Провадження №2/461/1000/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та про стягнення додаткових витрат на дитину -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2019 року по 03.07.2024 року, тобто до досягнення донькою 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання, а також просять стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньки, у розмірі 10378,82 грн., які були понесені ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову покликаються на те, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У даному шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачем. З 01 вересня 2019 року донька навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі навчання бакалавр (ступінь вищої освіти, ОКР) спеціальність 291 Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії, освітня програма Міжнародні відносини. Термін навчання з 01.09.2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 (бакалаврат), а також один рік - навчання в магістратурі. Позивач зазначила, що донька навчається на платній основі на денній формі навчання, тому дитина не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначила, що донька хворіє численними захворюваннями, в т. ч. автоімунними: вітиліго, псоріаз нігтевих пластин, целіакія, радіонуклідне обтяження цезієм, цитомегаловірусна інфекція з впливом на шкіру, наявність збудника туберкульозу (typusbovinus) з обтяженням лімфатичного апарату кишківника та аутоімунізацією шкіри. Відтак потребує правильного харчування, регулярного вживання вітамінів та лікування плацентарними препаратами. Позивач вказала, що у зв`язку з діагностикою стану здоров`я та лікуванням доньки, нею було понесено додаткові витрати в сумі 20757,63 грн. Позивач стверджує, що розмір її заробітної плати становить 5 000 грн., однак вказаних коштів їй недостатньо для утримання доньки та забезпечення їй належного рівня проживання, тому просять позов задоволити.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 14.05.2020 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

18.06.2020 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова від позивачів надійшло клопотання про витребування доказів.

24.06.2020 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд встановити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, що становить 1200 грн. в місяць, починаючи з 14.05.2020 року по 03.07.2024 року, тобто до досягнення донькою 23 років, стягнення яких здійснювати на користь доньки ОСОБА_2 . В обґрунтування відзиву покликається на те, що він офіційно не працевлаштований, займається комп`ютерним верстанням, його середньомісячний дохід складає від чотирьох до п`яти тисяч гривень. Окрім того, зазначив, що на його утримані перебуває малолітній син та дружина, яка не працює та знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Також вказав, що 25.02.2020 року та 20.03.2020 року ОСОБА_3 було здійснено дві виплати аліментів на корить ОСОБА_1 , в розмірі по 2500 грн. кожна, тобто в сумі 5000 грн., які відповідач просить зарахувати на кориться його доньки ОСОБА_2 . Відповідач вказав, що ОСОБА_1 має достатній дохід, що підтверджується декларацією про її доходи, з якої також вбачається, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно. Також, ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання доньки, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження лікування доньки, відсутня інформація про стан її здоров`я.

30.06.2020 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова від позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 заначила, що донька проживає з нею, а також те, що вони перебувають у скрутному матеріальному становищі. Нерухомість, яка перебуває у її власності не приносить доходу, а навпаки потребує витрат на її утримання. Стверджує, що відповідач отримує дохід від оренди житла. Окрім того, зазначила, що для них є прийнятним зарахування сплачених відповідачем 4 975 грн. як аліментів, за умови нарахування аліментних зобов`язань за минулий період, починаючи з 01.09.2019 року. Окрім того, до відповіді на відзив позивачем долучено письмові пояснення доньки ОСОБА_2 , в яких вона просить позов задоволити, оскільки кошти потрібні на проживання, лікування та навчання.

16.07.2020 року від позивачів надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно яких вони просять суд стягнути на користь з відповідача на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти на користь ОСОБА_1 або на відкритий донькою рахунок у Філії Львівське обласне управління AT «ОЩАДБАНК», за адресою: проспект Свободи, 24, м. Львів, у твердій грошовій сумі, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, в зв`язку з врахуванням інфляції в державі, в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2019 року по 03.07.2024 року (до досягнення донькою 23 років), за умови, що вона буде продовжувати навчання, а також стягнути з ОСОБА_3 , додаткові витрати на утримання його доньки у розмірі 6343,34 грн., які були понесені ОСОБА_1 , за період з 22.04.2017 р. по 03.07.2019 p., який відповідає трирічному строку позовної давності.

22.07.2020 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова від позивача надійшла заява, про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу, в розмірі 500 грн.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 22.07.2020 року у задоволенні клопотання позивачів про витребування доказів - відмовлено.

04.08.2020 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких ОСОБА_3 зазначив, що стягуючи додаткові витрати матір/батько повинні довести наявність таких витрат відповідними фінансовими документами (чеки, квитанції), яких в матеріалах справи немає. Позивачами долучено докази, з яких не вбачається, що витрати понесені в інтересах дитини, відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.09.2001 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції /т.1, а.с. 35/.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, про що зроблено актовий запис №161 від 16.10.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 02.03.2010 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції /т.1, а.с. 20/.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2007 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 10.10.2007 року і до досягнення нею повноліття /т.1, а.с. 18-19/.

З свідоцтва про зміну імені вбачається, що ОСОБА_5 31.01.2017 року змінила прізвище та власне ім`я на ОСОБА_2 /т.1, а.с.36/.

Згідно довідки №272, виданої 02.09.2019 року Національним університетом «Львівська політехніка», ОСОБА_2 навчається на першому курсі Національногоуніверситету «Львівська політехніка», на денні формі навчання, термін навчання до червня 2023 року /т.1, а.с. 25/.

Окрім того, з договору №10-24 від 27.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 навчається на платній форму навчання Національного університету «Львівська політехніка» /т.1, а.с.32/.

З довідки про доходи, виданої Українською академією друкарств, вбачається що дохід ОСОБА_1 становить 5152 грн. /т.1, а.с. 38/.

Таким чином, судом встановлено, що повнолітня ОСОБА_2 продовжує навчання в Національному університеті «Львівська політехніка» та потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Так, згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 з 21.11.2009 року /т.1, а.с.153/.

У шлюбі народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 /т.1, а.с.154/.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач як батько ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому повинен сплачувати аліменти.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на час навчання доньки, суд, враховуючи ті обставини, що відповідач немає постійного стабільний доходу, враховано можливість утримання дочки матір`ю, загальновідомий розмір вартості підручників, канцелярського приладдя, вартості проїзду до навчального закладу, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 2500 грн. щомісячно від дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.

Суд, визначаючи час, з якого необхідно присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 27.04.2020 року, а відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої доньки, починаючи з 01.09.2019 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме копій квитанцій від 25.02.2020 року та 20.03.2020 року, відповідачем на користь ОСОБА_1 сплачено грошові кошти, в розмірі 5000 грн./т.1, а.с.167-168/.

Відтак, суд вважає за необхідне зарахувати грошові кошти, які були добровільно сплачені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , в сумі 5000 грн. в рахунок сплати аліментів, визначених рішенням суду.

Розглянувши позовну вимогу про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки, з врахуванням заяви позивача про зменшення розміру витрат, які були понесені ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, може бути підтверджена довідками медичних закладів, а також іншими документами, які свідчать про те, що дитина страждає на тяжке захворювання та про необхідність у зв`язку з цим збільшення порівняно зі звичайними витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Судом встановлено, що згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої дитячим поліклінічним відділенням №2 Клінічної лікарні №1 ім.Князя Лева, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: вітиліго, псоріаз нігтевих пластин, целіакія, радіонуклідне обтяження цезієм, цитомегаловірусна інфекція з впливом на шкіру, наявність збудника туберкульозу (typusbovinus) з обтяженням лімфатичного апарату кишківника та аутоімунізацією шкіри /а.с.28/.

Окрім того, позивачем до матеріалів справи долучено копії документів, квитанцій та платіжних доручень, які підтверджують додаткові витрати, понесені ОСОБА_1 на лікування ОСОБА_2 на суму 12686,67 грн. /т.2, а.с.120-147/.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Суд погоджується з вимогою позивача щодо стягнення з відповідача 1/2 від вартості лікування 12686,67 гривень, оскільки сплата підтверджена актом здачі-прийняття робіт (надання послуг), фіскальними чеками та квитанціями, випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та іншим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання доньки, з врахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання доньки, у розмірі 1/2 від вартості лікування, що становить 6343,34 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Витрати на професійну правничу допомогу, згідно з частиною 3 ст.133 ЦПК України, відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що 06.07.2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Арутюновою Наталією Федорівною укладено договір №179085 про надання правової допомоги.

На підтвердження виконаних робіт позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ними витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що позбавляє суд визначити суму, що підлягає сплаті за правничі послуги.

Таким чином позивачем не надано належних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

На підставі викладеного, суд вважає не доведеними вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн., а відтак така не підлягає до задоволення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги, що становить 840,80 грн.*2= 1681,60 грн.

Керуючись ст.ст.180, 182-184, 199, 200 СК України, ст.ст.8-14, 76-82, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 27.04.2020 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

Зарахувати грошові кошти, які були добровільно сплачені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , згідно квитанцій № від 25.02.2020 року в сумі 2500 грн. та згідно квитанції №0.0..1 від 20.03.2020 року в рахунок сплати аліментів, визначених рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на корить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ІПН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_2 , у розмірі 1/2 від вартості лікування, що становить 6343,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на корить держави судовий збір в розмірі 1681,60 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів в розмірі 2500 гривень на утримання доньки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів,з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ІПН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , 1973 року народження; місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Зубачик Н.Б.