Справа № 236/74/20
24 лютого 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Саржевської І.В.,
за участю секретаря Олійник С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області у відсутністю сторін в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", в інтересах якого діє адвокат Літвінов Євген Володимирович до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
08.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", в інтересах якого діє адвокат Літвінов Євген Володимирович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.1-11).
Ухвалою судді від 17.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання у справі(а.с.167).
Повноважний представник позивача до судового засідання не прибув, але просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та у випадку неявки відповідача просив розглядати справу в заочному порядку(а.с.178-179).
Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву суду не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст.280, 281 ЦПК України, була постановлена ухвала від 24.02.2020 про заочний розгляд справи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком було укладено договір застави транспортного засобу № 50010833 від 24.10.2013 року між банком та відповідачем ОСОБА_1
ТОВ "Порше Мобіліті" було надано ОСОБА_1 кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв`язку із порушенням відповідачем умов договору утворилась заборгованість, яка разом із витратами від інфляційних процесів становить 375748,76 гривень.
Заочним рішення Краснолиманського міського суду Донецької облбасті від 19.12.2016
Рішеня суду набрало законної сили 30.12.2016(а.с. 180-183).
Отже, у зв`язку з ухваленням вищевказаного рішення, факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та наявності строкової заборгованості відповідача за вредитним договором №50010833 від 11.10.2013 в розмірі 375748,76 гривень станом на 17.10.2016 не підлягає доказуванню, так як обставини, встановлені у ньому мають преюдиційне значення.
Крім того, суд звертає увагу, що позовну заяву по справі № 236/2802/16-ц складено 17.10.2016, а тому в межах розгляду справи № 236/2802/16-ц не розглядалося питання щодо стягнення з відповідача 3 процентів річних та інфляційних втрат за період з 18.10.2016 по 02.12.2019, у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 проценти річних за вказаний період, що обґрунтовується наступним.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.
Отже, Позивач має право на стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за період з 18.10.2016 по 02.12.2019 на суму заборгованості по сплаті строкових платежів та дострокового повернення Кредиту, що разом становить 136 365, 63 грн та яка складається з наступного:
19 686,97 грн - інфляційні втрати у зв`язку з прострочення сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
69 773,44 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення Кредиту за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
17 080,00 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
5 511,22 грн - 3 % річних у зв`язку з прострочення сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
19- 532,57 грн - 3 % річних у зв`язку з прострочення дострокового повернення Кредиту за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
4 781,42 грн - 3 % річних у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 18.10.2016 по 02.12.2019.
Окремо слід зазначити, що в межах справи № 236/2802/16-ц не розглядалося питання про стягнення з відповідача страхових платежів за період з жовтня 2016 року по квітень 2018 року, які на виконання умов кредитного договору сплачені позивачем в інтересах відповідача.
Відповідно до п. 5.5. Загальних умов, відповідач зобов`язався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання його зобов`язань за кредитним договором, протягом усього строку дії Кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована позивачем.
Положеннями п. 5.6. Загальних умов передбачено, що у випадку порушення Позичальником умов п. 5.5. Загальних умов, Кредитор (Компанія) на власний розсуд укладе такий договір страхування від власного імені або від імені Позичальника та здійснить сплату страхових платежів, передбачених таким договором, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує Компанії витрати, понесені останньою у зв`язку з виконанням даного доручення.
Відповідач, уклавши від власного імені Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 245002/4098/0001847 від 15.10.2013 та будучи його стороною, певний час належно виконував свої обов`язки зі сплати страхових платежів. Однак, згодом, сплату страхових платежів Відповідач припинив, внаслідок чого Позивач, на підставі п. 5.6. Загальних умов, вимушений був їх сплачувати самостійно.
З жовтня 2016 року по квітень 2018 року, ТОВ «Порше Мобіліті» вчасно та у повному обсязі виконувало свої обов`язки перед акціонерним «Страхова компанія «УНІКА» за пунктом 5.6. Загальних умов, про що Відповідачу виставлено відповідні рахунки-фактури на відшкодування страхових платежів, які в порушення умов Кредитного договору залишилися несплаченими Відповідачем.
Відтак, у Позичальника в період з 29.10.2016 по 28.04.2018 виникла заборгованість перед Позивачем по відшкодуванню страхових платежів в порядку п. 5.6. Загальних умов кредитування на суму 46 724,09 грн, а також нарахованих на цю суму трьох відсотків річних в розмірі 3 274,36 грн та інфляційних витрат у розмірі 9 594,96 грн.
Беручи до уваги вищевикладене, загальна заборгованість Відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором №50010833 від 11.10.2013, станом на 02.12.2019 становить 195 959,04 грн. та складається з:
19 686,97 грн - інфляційні втрати у зв`язку з прострочення сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
69 773,44 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення Кредиту за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
17 080,0.0 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів`за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
5 511,22 грн - 3 % річних у зв`язку з прострочення сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
19 532,57 грн - 3 % річних у зв`язку з прострочення дострокового повернення Кредиту за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
4 781,42 грн - 3 % річних у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 18.10.2016 по 02.12.2019;
46 724,09 грн - сума заборгованості з відшкодування страхових платежів за період за період з 29.10.2016 по 28.04.2018;
3 274,36 грн - сума 3 процентів річних у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 29.10.2016 по 28.04.2018;
9 594,96 грн - сума інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 29.10.2016 по 28.04.2018.
Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє у повному обсязі.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 3 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до вимг ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно положень частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Представником відповідача з метою підтвердження витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті»на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, надано документи, відповідно до яких вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7800,00 грн., при цьому, додані документи на переконання суду є достатніми доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена позивачем у зв`язку з розглядом цивільної справи(а.с.145-157).
За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті», витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7800,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, зокрема судового збору(а.с.12), тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст. 526, 559, 610-612, 1054 ЦК України, ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", в інтересах якого діє адвокат Літвінов Євген Володимирович до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Текст судового рішення виготовлений 24.02.2020.

Суддя -