Ухвала

21 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 657/1786/19

провадження № 61-3254ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 30 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах і неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь: заборгованість зі сплати аліментів на сина ОСОБА_3 в розмірі 10 675,38 грн і 43 577,86 грн пені, а всього - 54 233,24 грн; заборгованість зі сплати аліментів на сина ОСОБА_4 в розмірі 1 892 грн і 3 857,35 грн пені, а всього - 5 749,35 грн; заборгованість зі сплати аліментів на сина ОСОБА_5 в розмірі 1 892 грн і 3 857,35 грн пені, а всього - 5 749,35 грн.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів на ОСОБА_3 в розмірі 10 675,38 грн і 3 432 грн пені від суми несплачених аліментів, а всього - 14 089,38 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів на ОСОБА_4 в розмірі 1 892 грн і 742,69 грн пені від суми несплачених аліментів, а всього - 2 634,69 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів на ОСОБА_5 в розмірі 1 892 грн і 742,69 грн пені від суми несплачених аліментів, а всього - 2 634,69 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 30 січня 2020 року (повний текст якої складено 03 лютого 2020 року) апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року в частині задоволення позовної вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів скасовано та відмовлено в задоволенні вказаної вимоги. Резолютивну частину рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог викладено в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 : заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 10 675,38 гривні; заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1 892 гривні; заборгованість по сплаті аліментів на ОСОБА_5 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1892 гривні. В решті рішення суду залишити без змін».

17 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення місцевого суду в частині визначення розміру пені від суми несплачених аліментів і постанову апеляційного суду в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення пені та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. ОСОБА_1 як позивач у справі про стягнення аліментів та неустойки за прострочення їх сплати, звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень в цій справі, заявник зазначила, що суди не врахували правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, згідно з якою у разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. При цьому місцевий суд застосував норму права з урахуванням неактуального висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, в якій помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення аліментів.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову в цій справі є стягнення заборгованості по аліментах і неустойки за прострочення сплати аліментів. Отже, справа 657/1786/19 є малозначною в силу вимог закону.

Разом з тим, доводи касаційної скарги є істотними та стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тобто свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для розгляду справи судом касаційної інстанції. Тому, не дивлячись на те, що справа є малозначною, оскаржувані в ній судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.

Оскільки доводи касаційної скарги, що є підставою для відкриття касаційного провадження, викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.

Витребувати з Каланчацького районного суду Херсонської області цивільну справу № 657/1786/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах і неустойки за прострочення сплати аліментів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 23 березня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов