Провадження № 4-с/761/198/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боголей Ірини Юріївни, заінтересована особа (боржник) - Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київмісьбуд»,-

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга

Ухвалою суду від 27.07.2020 року скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було надати суду скаргу, в якій конкретизувати дії та бездіяльність, які він оскаржує щодо невиконання вимог Закону України «Про виконавче провадження», та надати суду копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2019 р.

02.09.2020 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 зі скаргою в новій редакції, однак прохальна частина скарги не конкретизована, не зрозуміло які дії та бездіяльність він оскаржує щодо невиконання вимог Закону України «Про виконавче провадження»

Відтак, недоліки за ухвалою суду від 27.07.2020 року усунуті заявником не були.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Як вказано у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК (у редакції до 15.12.2017 року).

Суд вважає за можливе застосувати положення статей 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 10, 185, 353-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боголей Ірини Юріївни, заінтересована особа (боржник) - Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київмісьбуд», - вважати неподаною і повернути скаржнику.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст ухвали виготовлено 03.09.2020 року