Справа № 487/6660/19
Провадження № 2/487/463/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11.02.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Кожина В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, в якій, в подальшому уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 інфляційні витрати в сумі 543,05 грн., три відсотки річних в сумі 178,78 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що в опалювальних сезонах 2017-2019 позивач здійснював постачання теплової енергії до кв. АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу. Позивач надав теплову енергію за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 на суму 9934,86 грн., за яку відповідач не сплатив, тим самим не виконав своїх зобов`язань за договором. З урахуванням перерахунку 41,83 грн., борг складає 9976,69 грн. Крім того, за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 відповідачу нараховано 543,05 грн. інфляційних втрат та 178,78 грн. трьох відсотків річних. Станом на 27.11.2019 року сума основного боргу за спожиту теплову енергію в сумі 9976,69 грн. відповідачем погашена. В той же час, інфляційні витрати та три відсотки річних ОСОБА_1 сплачено не було, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України.

Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.

Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 20 червня 2012 року по справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав №35677158 від 01.10.2012 року ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу №4278 від 27.10.2011 року.

22.10.2014 року між ПрАТ ««Миколаївська теплоелектроцентраль»» та ОСОБА_1 укладений договір №245003 про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою.

В опалювальних сезонах 2017-2019 позивач здійснював постачання теплової енергії до кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.

Позивач надав теплову енергію за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 на суму 9934,86 грн., за яку відповідач не сплатив, тим самим не виконав своїх зобов`язань за договором. З урахуванням перерахунку 41,83 грн., борг складає 9976,69 грн.

Крім того, за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 відповідачу нараховано 543,05 грн. інфляційних втрат та 178,78 грн. трьох відсотків річних.

11.03.2019 року на адресу ОСОБА_1 позивачем було направлено попередження (в порядку досудового врегулювання сплати боргу) №123-ф3 з вимогою сплатити наявну заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. На вимоги вказаного попередження відповідачем, станом на 27.11.2019 року сума основного боргу за спожиту теплову енергію в сумі 9976,69 грн. погашена.

В той же час, інфляційні витрати в сумі 543,05 грн. та три відсотки річних в сумі 178,78 грн. ОСОБА_1 сплачено не було, вказана заборгованість залишається не погашеною.

За такого, оскільки відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії в зв`язку із укладенням із ним договору про надання послуг, відповідно він є боржником у зобов`язальних правовідносинах.

Враховуючи, що позивачем доведено заявлений у позові розмір заборгованості, який утворився через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати спожитих послуг, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 ) на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» (р/р НОМЕР_2 в ПАТ «АБ Укргазбанк», МФО 320478) інфляційні витрати в сумі 543,05 грн., три відсотки річних в сумі 178,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 ) на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» (р/р НОМЕР_2 в ПАТ «АБ Укргазбанк», МФО 320478) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 21.02.2020 року.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», адреса місцезнаходження: 54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Т.А.Карташева