Справа № 648/2729/20
Провадження № 2/648/845/20
У Х В А Л А

09 вересня 2020 року смт.Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Бугрименко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якій просить здійснити поділ майна, яке є спільною сумісною власності її та відповідача, а саме шляхом визнання за нею права власності: на Ѕ частину житлового будинку з господарським спорудами та будівлями за АДРЕСА_1 , Ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування цього житлового будинку, Ѕ частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, стягнути з відповідача на користь позивача 15000 грн., як компенсацію вартості належної їй частки автомобіля марки «ВАЗ» модель «2102». Позов обґрунтовано тим, що вказане майно придбано у шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя.

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відключення житлового будинку за АДРЕСА_1 від електричних та газових мереж через ПАТ «Херсонобленерго» та ПАТ «Херсонгаз» відповідно, а також заборонити відповідачу перешкоджати позивачу у користуванні вказаним житловим нерухомим майном. Заява мотивована тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову, у спосіб вказаний заявником , призведе до порушення прав позивача щодо користування спірним майном.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, дійшов висновку, що підстав для задоволення заяви не має.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, одним з видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

З роз`яснень викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи положення ч.2 ст.149 ЦПК України, а також предмет позову, вважаю, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не відповідає позовним вимогам. В разі задоволення позовних вимог, незабезпечення позову, не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Крім того, заявником на підтвердження своїх вимог не надано належних доказів, які б давали змогу пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір.

На підставі викладеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 149, 150-153, 258-260, 353 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду Херсонської області в 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя В.В. Бугрименко