Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/2184/19

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судових засідань - Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.06.2010 року. Відповідачі по справі на момент набуття позивачем права власності на будинок, був зареєстрований в належному позивачу будинку, але фактично там не проживав. Вказує, що реєстрація відповідача у будинку позивача створює йому перешкоди у вільному розпорядження своїм майном, зокрема щодо оформлення соціальної допомоги. Просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що його подруга ОСОБА_3 , яка проживає в с. Балтазарівка Чаплинського району попрохала зареєструвати у нього в будинку її дитину - відповідача по справі, оскільки не мала правовстановлюючих документів на свій будинок, а реєстрація місця проживання була необхідна для отримання паспорту громадянина України. Він на її прохання зареєстрував ОСОБА_2 у своєму будинку по АДРЕСА_1 , однак останній в ньому не проживав та на даний час продовжує бути зареєстрованим. В добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає.

Представник позивача адвокат Сидоренко Н.О. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.06.2010 року НОМЕР_1, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Чаплинської селищної ради у вказаному будинку, окрім сім`ї позивача також зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту перевірки фактичного проживання в житловому приміщенні від 10 грудня 2018 року, складеного комісією у складі Поліщук В.М. - заступника селищного голови, Ващенко Н.О. - інспектора житлового фонду, Мануйло І.В. - головного спеціаліста відділу містобудування та комунального майна, встановлено, що ОСОБА_2 , 1990 року народження зареєстрований по АДРЕСА_1 .

За свідченнями квартиронаймачів сусідніх кімнат(будинків) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_2 , 1990 року народження у будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2004 року.

У свою чергу реєстрація відповідача у будинку, належному ОСОБА_1 створює йому перешкоди у користуванні нерухомим майном, зокрема щодо оформлення субсидії, та оплати комунальних послуг.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання у будинку, який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та розташований по АДРЕСА_1 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 суду пояснили, що ОСОБА_2 був раніше зареєстрований у вказаному будинку, однак після набуття позивачем права власності на нього в будинку не проживав. На даний час проживає в с. Балтазарівка Чаплинського району Херсонської області.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що відповідач не вчиняє дій, направлених на скасування реєстрації його місця проживання за зазначеною адресою, хоча фактично там і не проживає, чим порушують його право власності, тим самим чинить перешкоди, які заважають власнику здійснювати повно і беззаперечно свої права користування і розпорядженням майном.

Так, норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням проводиться у судовому порядку.

Відповідно до правових позицій висловлених судовою колегію в цивільних справах Верховного суду України в зв`язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році, при вирішенні спорів, пов`язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм глави 6 розділу ІІІ ЖК про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду.

Слід зауважити, що норми глави 2 цього розділу ЖК щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду застосовуються до житлових відносин у приватному житловому фонді, у випадках, коли у главі 6 ЖК є посилання на них або коли схожі житлові правовідносини не врегульовані нормами глави 6 і застосування до них норм глави 2 не суперечить їх змісту.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 , не проживає у спірному приміщенні з 2004 року, що підтверджується актом перевірки факту проживання від 10 грудня 2018 року.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач з 2004 року в спірному будинку не проживає без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користується більше визначеного законодавством строку, а його реєстрація у жилому будинку перешкоджає позивачу у реалізації права власності на вказаний жилий будинок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280-281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Чаплинський районний суд Херсонської області.

Суддя: І.О. Пилипенко