ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5763/20 Справа № 178/1781/18 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Просить зменшити розмір аліментів з 1/3 до 1/4 частини заробітку (а.с.2-4).

29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини. Просила стягувати щомісячно аліменти з відповідача за зустрічним позовом на утримання доньки в твердій грошовій сумі - 4693,10 грн. (а.с.17-28).

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року позови об`єднано в одне провадження (а.с.64).

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року позовні вимоги первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Криничанського районного суду від 15 липня 2015 року на утримання дитини ОСОБА_3 з 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на до ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% щомісячно і до її повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Криничанського районного суду від 15 липня 2015 року на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відкликати. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини - задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи стягнення з 17 грудня 2019 року. Рішення про стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допущено до негайного виконання (а.с.169-172).

Додатковим рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року вирішено питання судових витрат (а.с.207).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким ОСОБА_2 відмовити в задоволені позову, а ОСОБА_1 позов задовольнити в повному обсязі (а.с.180-192).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що предметом позову є стягнення аліментів, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23 січня 2013 року виконавчим комітетом Болтишківської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

18 вересня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (рішення Криничанського районного суду від 18 вересня 2015 року).

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції керуючись ст. 183 СК України виходив із їх обґрунтованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, не довела належними та допустимими доками того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 4693,10грн., оскільки її посилання на той факт, що відповідач знаходиться у працездатному віці, живе з батьками, які повністю його утримують, не є достатньою правовою підставою для стягнення з відповідача визначеного розміру аліментів. Вимоги позивачки зустрічного позову підлягають частковому задоволенню, оскільки ОСОБА_2 працює в Болтишківській СЗШ, а відтак має змогу сплачувати аліменти у розмірі, які передбачені чинним сімейним законодавством України.

Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може.

Вирішуючи питання про наявність підстав для зміни раніше встановленого розміру аліментів, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

ОСОБА_2 , як на підставу зміни свого матеріального становища, посилався на те, що на сьогоднішній день він та його мати допомагають відповідачці матеріально. Крім того, він сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі 1/3 частини замість ј, як визначено законом. Проживає з батьками, які є пенсіонерами; допомагає їм. Заборгованості по аліментах не має, а тому вважає, що він має платити відповідно до положення СК України аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 14 травня 2015 року. Рішення не було оскаржено до апеляційного суду, а отже повністю задовольняло інтереси обох сторін.

Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні роз`яснення щодо підстав зміни розміру аліментів наведені Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Проте, ні суду першої, ні до апеляційної інстанції ОСОБА_2 не було надано належних та допустимих доказів суттєвої зміни обставин з часу винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів.

Зменшення розміру аліментів без будь-яких підстав суперечить інтересам малолітньої дитини. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, як недоведені.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів шляхом стягнення грошової суми 4693,10 грн. щомісячно замість 1/3 частини доходу відповідача.

Проте, такі вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України.

У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Тому колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, відносно обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст. 182-184, 192 СК України. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №372/2393/17.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач за зустрічним позовом має постійний дохід в певному розмірі, а думка позивача щодо можливість його отримувати більший дохід, носить характер припущення, нічим не підтверджена.

Разом з тим судом встановлено, що позивач нічим не довела обставини, передбачені ст. 192 СК України (зміна майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини), які могли б стати підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі й шляхом зміни способу їх стягнення.

Згідно з положеннями ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Між тим, належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано як суду першої інстанції, так і апеляційному суду.

Стосовно посилань апелянта на хворобу дитини, необхідність відпочинку, то колегія суддів звертає увагу, що позивачка має право звернення до суджу з позовом про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, які мають бути підтверджені не тільки висновком лікаря про наявність хвороби, а і відповідними доказами понесених витрат, що прямо передбачено окремою нормою СК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а також скасуванню підлягає додаткове рішення про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. 367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року та додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 09 вересня 2020 року.

Судді: