ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/1141/19

провадження № 22-ц/4809/229/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Авраменко Т.М., Черненко В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2019 року у складі судді Варакіної Н.Б.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з нього на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2009, а саме з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку.

Позов мотивований тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2009 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 11.11.2008, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилається, на те що його сімейний стан змінився, оскільки він одружився та має на утриманні двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з цими обставинами просить зменшити розмір аліментів.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2019 року позов задоволено. Суд ухвалив зменшити розмір аліментів, стягнутий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2009 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позов суд виходив з того, що наданими доказами доведено зміну сімейного стану позивача, яка полягає в тому, що на даний час крім неповнолітньої дитини, на утримання яких він вже сплачує аліменти, він утримує ще двох малолітніх дітей від іншого шлюбу. З цих підстав суд дійшов висновку про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки доходів позивача щомісяця.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову. Судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування вимог посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що позивач не надав доказів зміни матеріального стану, а в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано підстави зменшення розміру аліментів.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача.

Вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.01.2008 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2009 стягнуто з позивача на користь відповідача, аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 11.11.2008, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На утриманні позивача перебуває ще двоє дітей від іншого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду (ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Це положення закону роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за змістом якого розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Судом першої інстанції на підставі доказів у справі встановлено, що з часу ухвалення рішення суду від 16.01.2009 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбулись зміни сімейного стану позивача, а саме: позивач створив нову сім`ю, в якій ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка ОСОБА_8 .

Зазначені обставини дали суду підстави для висновку, що визначений рішенням суду від 16.01.2009 розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_6 підлягає зміні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи, що позивач на даний час зобов`язаний утримувати трьох неповнолітніх дітей, з огляду на його документально підтверджені фінансові можливості, а також виходячи із законодавчо закріпленого обов`язку обох батьків утримувати дитину, колегія суддів вважає, що визначений судом у цьому спорі розмір аліментів 1/6 частина заробітку позивача, найбільш оптимально враховує потреби в утриманні кожної дитини позивача та спрямований на дотримання їхніх інтересів в однаковій мірі.

Таким чином доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем підстав для зменшення розміру аліментів та невмотивованість рішення суду за наслідками розгляду цієї справи є безпідставними.

Наведені вище обставини з достатньою повнотою підтверджують зміну сімейного стану позивача, що є предметом доказування у цьому спорі і відповідно до ст. 192 СК України обґрунтовано визнані судом підставою для зменшення розміру аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2020 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Т.М. Авраменко

В.В. Черненко