Справа № 157/62/20
Провадження №2/157/111/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Фесь Т.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Шворак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 грудня 2009 року, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши їх в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування вимог зазначає, що згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 грудня 2009 року з відповідача щомісячно стягуються аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначений розмір аліментів не забезпечує всіх необхідних потреб сина. Її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати дитину, оскільки вона ніде не працює та не має постійного доходу, отримує лише від Камінь-Каширського районного управління соціального захисту населення допомогу по інвалідності сина в розмірі 2153 грн. 80 коп. З моменту присудження аліментів значно збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, збільшився мінімальний розмір аліментів та підвищились ціни на продовольчі та непродовольчі товари, тому присуджений розмір аліментів не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини. Відповідач також є особою з інвалідністю з дитинства II групи та отримує пенсію. Для забезпечення мінімальних потреб сина з відповідача належить стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і просила їх задовольнити, а також пояснила, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача є недостатнім для неї, вона не працює і інших доходів не має.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Шворак Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Представник відповідача ОСОБА_4 пояснила, що відповідач є особою з інвалідністю з дитинства ІІ група та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 972 грн. 60 коп. щомісячно, а тому не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі; неповнолітній син сторін знаходиться у школі інтернаті і перебуває на повному державному утриманні, у зв`язку з чим в задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що в позові належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого Камінь-Каширським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 15 січня 2020 серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 грудня 2009 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини (а.с. 5).

У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачка ОСОБА_1 як на одну з підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, посилається на збільшення мінімального розміру аліментів законом.

Зазначена обставина відповідно до ст. 192 СК України не є підставою для зміни розміру аліментів.

Законом України від 3 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» доповнено частину 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» абзацом другим, згідно з яким виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Отже, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачкою не надано суду жодних доказів, які б свідчили про поліпшення матеріального становища відповідача чи стану його здоров`я.

Посилання позивачки на те, що присуджений судом розмір аліментів є для неї недостатнім, а працювати вона не бажає, не можуть бути підставою для задоволення позову.

В той же час, судом встановлено, що після прийняття Камінь-Каширським районним судом 10 грудня 2009 року рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 не змінилося, останній отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства ІІ групи, що підтверджується довідкою, виданою Камінь-Каширським районним управлінням соціального захисту населення від 5 лютого 2020 року № 190, розмір якої за період з серпня 2019 року по січень 2020 року склав 5659 грн. 60 коп., а саме: серпень 2019 року - листопад 2019 року по 928 грн. 60 коп., грудень 2019 року, січень 2020 року - по 972 грн. 60 коп.

Позивачка ОСОБА_1 , як вбачається з довідки Камінь-Каширського районного управління соціального захисту населення від 24 грудня 2019 року № 1813, отримує державну соціальну допомогу для дитини з інвалідністю з липня 2019 року в розмірі по 2153 грн. 80 коп.

Окрім того, згідно з повідомленням Головненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» № 123 від 17 лютого 2020 року дитина ОСОБА_7 навчається у цій школі та перебуває на повному державному утриманні, інтерна форма навчання передбачає послуги проживання, з Службою у справах дітей Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 07.10.2019 № 291/01-13-19 погоджено перебування ОСОБА_3 у закладі освіти у вихідні дні, дитина забезпечена у школі безкоштовним навчанням, п`ятиразовим харчуванням, миючими засобами та засобами гігієни, двічі на рік проходить поглиблений медичний огляд і, за потреби, отримує кваліфіковану медичну допомогу, мати ОСОБА_1 на канікули забирає сина додому, плата з батьків на утримання дитини у закладі освіти не стягується.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано доказів, які б давали суду передбачені законом підстави для збільшення визначеного раніше рішенням суду розміру аліментів, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 77-81, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про зміну розміру аліментів на утримання дитини, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата виготовлення повного тексту рішення 24 лютого 2020 року.

Головуючий: О. В. Антонюк