ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6397/20 Справа № 212/1747/20 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 від імені та в інтересах якої діє адвокат Повалій Олена Василівна на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року, ухваленого суддею Ваврушак Н.М. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 24 квітня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року з 1/3 частки до 1/4 частини всіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23 грудня 2017 року між сторонами, було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 грудня 2019 року шлюб розірвано.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, до повноліття дитини. Окрім того, рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку. Зазначає, що в сукупності з нього стягують аліменти у розмірі 58 % від усіх видів доходу, у зв`язку з чим просить суд зменшити розмір аліментів, які стягнуті за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року, з 1/3 частини всіх видів доходу до 1/4 частини всіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 рокупозов задоволено. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 стягнутих на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, щомісячно в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% щомісячного прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із зменшенням розміру аліментів припинено стягнення з ОСОБА_1 , аліментів на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2019 року.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 від імені та в інтересах якої діє адвокат Повалій О.В. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення його здоров`я або наявності інших істотних обставин, які унеможливлюють сплату ним аліментів у розмірі визначеному рішенням суду.

Також, позивач як учасник бойових дій щомісячно отримує пільги на житлово-комунальні послуги, додатково щорічно отримує матеріальну допомогу з бюджету міста, щорічно отримує з міського бюджету компенсацію вартості послуг тепло- або водопостачання та водовідведення у зв`язку з підвищенням тарифів, щорічно отримує разову матеріальну допомогу до 5 травня, яка виплачується з державного бюджету, користується пільгами на проїзд у всіх видах міського транспорту та іншими пільгами що значно поліпшує його фінансовий стан.

Крім того судом першої інстанції не взято до уваги стан здоров`я дитини, яка часто хворіє та знаходиться під наглядом у сімейного лікаря з діагнозом рецедивний бронхіт та у невролога з діагнозом невроастентичний синдром, що потребує матеріального забезпечення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, наданого відзиву, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Задовольняючи позовні вимоги та зменшуючи розмір стягнутих з позивача аліментів з 1/3 до 1/4 частини, суд першої інстанції виходив з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також з розміру стягнутих аліментів, який перевищує 50% заробітної плати, що має бути виплачена позивачу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23.07.2017 року по 05.12.2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.9)

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , розірвано. (а. с. 12).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % щомісячного прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2019 року до виповнення дитині повноліття, а також стягнуто з відповідача аліменти на користь ОСОБА_2 , на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, починаючи стягнення з 22 серпня 2019 року. (а.с.10-11, 13).

Спір між сторонами виник з приводу наявності законних підстав для зменшення розміру аліментів стягнутих з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки за рішенням суду.

На підставі встановлених та досліджених обставин та наданих в їх підтвердження доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач зобов`язаний до сплати аліментів на утримання однієї дитини у розмірі 1/3 частини та дружини у розмірі ј частини, до досягнення дитиною трьох років, розмір стягнутих аліментів перевищує 50% заробітної плати, що має бути виплачена позивачу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, вважає його вірним, законним і обґрунтованим.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про зміну розміру аліментів позивач ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що в сукупності розмір стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 2018 року народження, та утримання дружини ОСОБА_6 до досягнення дитиною трирічного віку становить 58 % від усіх видів доходу.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % щомісячного прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2019 року до виповнення дитині повноліття, а також стягнуто з відповідача аліменти на користь ОСОБА_2 , на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, починаючи стягнення з 22 серпня 2019 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що розмір аліментів стягнутих з позивача за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2019 року, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, та на утримання ОСОБА_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 - перевищує 50 % заробітної плати.

Також колегія суддів вважає неприйнятними посилання відповідача про відсутність доказів надання зміни позивача матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення його здоров`я або наявності інших істотних обставин, які унеможливлюють сплату ним аліментів у розмірі визначеному рішенням суду, оскільки дані обставини, визнані судом загальновідомими та не потребують доказування.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина 2 статі 182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дитина хворіє та потребує, не є підставою для скасування, оскільки, понесення витрат на лікування дитини не стосується питання про стягнення або зміну розміру аліментів, а може бути предметом розгляду вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.

Доводи апеляційної скарги відповідача про наявність у позивача як учасника бойових дій пільг на житлово-комунальні послуги, на проїзд у всіх видах міського транспорту, матеріальної допомоги з бюджету міста, щорічної компенсації вартості послуг тепло- або водопостачання та водовідведення у зв`язку з підвищенням тарифів, колегія суддів до уваги не бере, оскільки це не є підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах якої діє адвокат Повалій Олена Василівна залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: