28.08.2020 Справа № 363/1003/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Полуян В.В.,

представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи заяву тим, що 01.06.2013 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, перебуваючи в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син. 22.10.2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу і до грудня 2019 року неповнолітній син проживав разом з позивачем. На підставі судового наказу від 07.02.2020 року винесеного Вишгородським районним судом Київської області, з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що ОСОБА_2 присуджені аліменти витрачає не на сина, а на власні потреби, а тому просить зменшити розмір аліментів, утриманих з нього за судовим наказом Вишгородського районного суду Київської області від 07.02.2020 року по справі №363/402/20 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вносити аліменти на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Ухвалою суду від 08.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.07.2020 року ухвалою суду по справі призначено судове засідання з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні, заперечували, проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до судового наказу виданого Вишгородським районним судом Київської області районного суду від 07.02.2020 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.57).

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України).

Частиною 2 статті 186 СК України встановлено, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Згідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_2 присуджені аліменти витрачає не на сина, а на власні потреби та вирішення фінансових проблем, що підтверджується роздруківкою веб-сторінки з Сайту «Судова влада України».

Крім того, ОСОБА_4 у позовній заяві зазначає, що після розірвання шлюбу, а саме з жовтня 2018 року і до грудня 2019 року, спільний син ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживав з позивачем. Відповідач в свою чергу взагалі самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , квитанціями, банківськими виписками, копією довідок лікаря-педіатра, лікаря-рентгенолога.

Статтями 90-93 ЦПК України, встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи.

Згідно до чч.1, 2, 3 ст.91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до чч.2, 3 ст.67 ЦПК України, свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Таким чином, враховуючи положення статей 67, 90-93 ЦПК України, а також те, що позивач не реалізував свого права, шляхом звернення з відповідною заявою про виклик в судове засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та допиту їх в якості свідків, а тому додані до позовної заяви пояснення вищевказаних осіб не сприяють всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання свідкам стосовно обставин справи.

Крім того, враховуючи предмет позову - зменшення розміру аліментів, роздруківка веб-сторінки з Сайту «Судова влада України», квитанції, банківські виписки, копії довідок лікаря-педіатра та лікаря-рентгенолога, не містять інформацію щодо предмета доказування, а саме нецільового витрачання ОСОБА_2 присуджених аліментів.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів у розуміння статей 77, 78 ЦПК України, на підтвердження нецільового витрачання аліментів, які отримує ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання сина відсутні, таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 4, 180-182 СК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Суддя О.Д. Рудюк