ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1195/20 Справа № 187/468/19 Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року

по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Петриківська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Чаплинська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2019 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Петриківська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Чаплинська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Петриківська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Чаплинська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року в справі №187/468/19 повністю та ухвалити нове рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що запис №515 в Додатку 1 «Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» до Державного Акту на право колективної власності на землю серії ДП б/н від 16 червня 1995 року виданого колективному аграрно-промисловому підприємству «Маяк» Чаплинською сільською Радою народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрований за №VII-5 в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю, вчинено відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Чаплинка.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року від учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11 вересня 1991 року мешкає в с. Чаллинка, Петриківського району Дніпропетровської області та з 26 вересня 1991 року прийнятий на роботу в Радгосп «Маяк» на посаду скотаря, а з 19.07.1994 - переведений на посаду газозварювальника в тракторну бригаду №1 цього ж підприємства.

05 квітня 1996 року ОСОБА_1 звільнено з посади газозварювальника тракторної бригади №1 сільськогосподарського державного - орендного підприємства «Маяк».

16 червня 1995 року колективному аграрно-промисловому комплексу «Маяк» Петриківського району Дніпропетровської області, Чаплинською сільською радою народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області, передано у колективну власність 4 806,8 гектарів землі в межах згідно з планом.

Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Чаплинської сільської ради народних депутатів від 28 жовтня 1994 року № 20 на підставі Державного Акту на право колективної власності на землю серії ДП, б/н, від 16 червня 1995 року з відповідним Додатком №1 до Державного Акту, який є його невід`ємною частиною та визначає Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, які мають право на отримання у приватну власність частини земельної ділянки колективної власності (паю).

ОСОБА_1 , як член колективного сільськогосподарського підприємства в даному Додатку № 1 не значиться.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті.

З роз`ясненень у п. 12 та 17 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п.24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

При цьому, згідно положень ЗК України (в редакції чинного на час видачі Державного Акту на право колективної власності на землю) визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України (стаття 23).

Таким чином, в розумінні підтвердження права колективної власності на землю певного кола громадян, в особі КАПК «Маяк», Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП б/н від 16 червня 1995 року, виданий колективному аграрно-промисловому комплексу «Маяк» Петриківського району Дніпропетровської області Чаплинською сільською радою народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрований за № VІІ-5 в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю, з Додатком 1 «Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства», відноситься до правовстановлюючих документів.

Однак, даний державний акт на право колективної власності на землю та додаток до нього не відноситься до правовстановлюючих документів на підтвердження належності певній особі земельної ділянки, а визначає лише її право на земельну частку (пай) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств на підставі Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям".

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що державний акт на право колективної власності на землю та додаток до нього не відноситься до правовстановлюючих документів, до якого може бути застосована процедура встановлення факту його належності певній особі.

Поміж іншим, встановлення факту про який просить заявник має юридичне значення, оскільки від встановлення його залежить виникнення права на земельну частку (пай), що свідчить про існування спору про право, а отже, встановлення такого юридичного факту не може бути вирішено в порядку окремого провадження.

Привдедені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що судом першої інстанції необґрунтовано прийнято рішення щодо відмови у задоволенні його заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, з підстав відсутності у державного акта на право колективної власності на землю та додатку до нього ознак правовстановлюючого документу, оскільки у судовому порядку можуть бути встановлені будь які інші факти крім визначених в п. 6ч. 1 ст. 315 ЦПК України від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, а також з підстав наявності існування спору про право, колегія суддів ставиться критично, оскільки встановлення факту про який просить заявник має значення для нього, як таке від якого залежить виникнення у нього права на земельну частку (пай), що свідчить про існування спору про право, а отже, встановлення такого юридичного факту не може бути вирішено в порядку окремого провадження.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича