УХВАЛА

02 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 554/6934/19

провадження № 61-2848св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Полтаві ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 , як законний представник свого онука ОСОБА_2 , відповідно до положень статті 258 СК України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив:

- визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виділені приміщення в громадській будівлі за адресою: АДРЕСА_1 : в мансарді приміщення: коридор 60 площею 6,6 кв. м, санвузол 61 площею 5,0 кв. м, офіс 62 площею 16,2 кв м, офіс 63 площею 18,0 кв. м, сходи 64 площею 25,4 кв. м;

- зобов`язати реєстраційну службу Головного управління юстиції у Полтавській області зареєструвати за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на вказане нежитлове приміщення.

Зазначав, що право його малолітнього онука на спільну сумісну власність батьків виникло 26 грудня 2006 року, після того, як бабуся ОСОБА_4 подарувала йому кошти в розмірі 50 000,00 грн з метою використання їх для завершення будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано підтвердження розміру витрат членів сім`ї, як спільних коштів батьків і дитини, щодо створення об`єкта спільної сумісної власності, а також частки власності дитини у вказаному майні, що відповідало б заявленим вимогам. Також не доведено, що виділені приміщення в громадській будівлі по АДРЕСА_1 , буди побудовані з урахуванням подарованих 50 000,00 грн, як спільних коштів батьків і дитини.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15 січня 2020 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2019 року залишено без задоволення.

Апеляційний суд погодився з рішенням місцевого суду як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання вчинити певні дії, з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Витребувано з Октябрського районного суду м. Полтава цивільну справу № 554/6934/19.

У березні 2020 року справа № 554/6934/19 надійшла до Верховного Суду.

23 березня 2020 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надійшла заява про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі із наданням тексту мирової угоди.

У квітні 2020 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надійшла нотаріально завірена заява, в якій вони просять визнати мирову угоду та закрити провадження у справі на підставі статті 207 ЦПК України. Відповідно до змісту заяви текст ними прочитаний та відповідає їх дійсним намірам.

Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2020 року справу № 554/6934/19 призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Вирішуючи заявлене клопотання сторін про затвердження мирової угоди у справі, суд касаційної інстанції доходить висновку про те, що у затвердженні мирової угоди між сторонами необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчиняти відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову в затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали заяву, у якій просять затвердити мирову угоду, за змістом якої сторони визнають спірне майно спільною, сумісною власністю матері і дитини, зокрема, неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Колегія суддів, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства і доходить висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, оскільки запропонованими умовами порушуються права інших співвласників, змінюється режим спільної власності, їхні частки в майні без припинення права спільної часткової власності.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору на умовах, погоджених сторонами.

При цьому, вона не може розглядатися як договір у цивільно-правовому розумінні, оскільки порядок її укладання та затвердження регламентовано відповідними положенням ЦПК України.

Правовий режим спірного майна визначений рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2009 року як спільна часткова власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Рішення суду не скасоване, право власності ОСОБА_3 не припинено.

Неповнолітній ОСОБА_2 не є співвласником вказаного майна, тому зазначені сторонами умови у мировій угоді суперечать чинному законодавству, у зв`язку з чим заява про її затвердження задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 207 ЦПК України ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

В. І. Журавель Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук