Номер провадження: 22-ц/813/7119/20
Номер справи місцевого суду: 947/762/20
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Бикової К.А.,

учасники справи:

- представник позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав і про стягнення пені за несплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

До Київського районного суду м. Одеси 16.01.2020 року надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач вимагає ухвалити судове рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_3 також вимагає стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів і пеню за несплату додаткових витрат на утримання дитини, що пов`язані з лікуванням сина.

08.04.2020 року до Київського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Сіржанта Ю.В. надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу. На обґрунтування своїх вимог сторона позивача посилається на оголошення, розміщені відповідачем через інтернет, про продаж квартири.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року заяву представника позивача адвоката Сіржанта Ю.В. було задоволено, вжито заходів забезпечення позову, а саме: накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , належну на праві власності ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на відчуження цієї частини квартири у будь-який спосіб до вирішення судом даного спору.

Ухвалу вмотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання з утримання малолітньої дитини не виконує у повному обсязі не сплачує регулярно аліменти та додаткові витрати на утримання дитини, яка страждає на тяжке онкозахворювання.

Суд не отримав від відповідача належних і допустимих доказів щодо його доходів та наявності у ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна, окрім 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 листопада 2002 року. Скріншоти з оголошень з сайту OLX, підтверджують доводи позивача про намір відповідача відчужити квартиру.

Не погоджуючись із ухвалою суду, апеляційну скаргу подано ОСОБА_2 , в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що наразі у відповідача немає заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується відповідними довідками.

Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову прийняв як вагомий доказ лише твердження позивача, а не належним чином завірений документ, що є порушенням принципів верховенства права.

04 вересня 2020 року від представника ОСОБА_3 - адвоката Сіржант Ю.В. на адресу апеляційного суду надійшли заперечення щодо апеляційної скарги, відповідно до яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

При цьому посилаючись на те, що обставини викладені в апеляційній скарзі здебільшого не відповідають дійсності.

У судовому засіданні представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Апелянт до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, відповідно заяви надісланої на електронну адресу суду 03.09.2020 року представником відповідача - адвокатом Бельченко Ю.А, останній просив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника, апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що між сторонами наявний спір майнового характеру, а тому, відповідач, як власник нерухомого майна, на яке судом було накладено арешт, має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Як убачається із матеріалів справи між сторонами дійсно виник спір майнового характеру, а саме, ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів і пеню за несплату додаткових витрат на утримання дитини, що пов`язані з лікуванням сина.

Викладені обставини, ураховуючи положення статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Встановивши, що відповідачу на праві власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , - суд першої інстанції правомірно наклав арешт на вказане майно відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів суд апеляційної інстанції сприймає критично, оскільки предметом даного спору крім заборгованості зі сплати аліментів є пеня, а також стягнення додаткових витрат на лікування дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не з`ясована достатність доказів на підтвердження того, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, підставою для скасування ухвали суду бути не можуть, оскільки обґрунтованість вимог встановлюється за наслідками розгляду справи по суті, правовідносини, на виникнення яких посилається позивач у позові, достатні для того, щоб вважати обґрунтованими вимоги про забезпечення позову.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову та підстав для скасування оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав і про стягнення пені за несплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2020 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе