ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8408/18

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/689/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігів Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_2 , Державне підприємство "Сетам" треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Карапути Л.В. від 14 лютого 2020 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 20 лютого 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігів Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_2 , Державного підприємства "Сетам" про визнання недійсними електронних торгів, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсними електронних торгів, в якому просив визнати недійсними електронні торги, які відбулись 15.06.2017 року із реалізації лоту №217722 квартири загальною площею 42,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що електронні торги з реалізації 15.06.2017 року арештованого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , проведені з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", оскільки опис та арешт вказаної квартири фактично не проводився та державним виконавцем допущено порушення визначення вартості, оцінки майна боржника, при цьому не було повідомлено боржника про результати оцінки, чим позбавлено права оскаржити оцінку та своєчасно сплатити борг, що призвело до продажу майна за зменшеною ціною; початкова вартість визначена на підставі оцінки, яка не відображає реальну ринкову вартість квартири, а майно було передано державним виконавцем на реалізацію до моменту ознайомлення позивача з результатами оцінки. Позивач ОСОБА_1 у позові також зазначав, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів на підставі норм цивільного законодавства, зокрема, статей 203,215 ЦК України, як таких, що не відповідають вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком реалізації арештованого майна. За даних обставин, ОСОБА_1 просив визнати недійсними електронні торги, які відбулись 15.06.2017 року, із реалізації лоту №217722 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.02.2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігів Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_2 , Державного підприємства "Сетам". Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 600 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.02.2020 року та ухвалити нове рішення, яким вимоги заявленого позову задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року ухвалено судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, не прийняв до уваги та не надав належної оцінки наданим позивачем доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, ухваливши необґрунтоване рішення. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок укладення правочину з реалізації його квартири з електронних торгів, йому завдано істотної матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок недотримання відповідачами передбаченої Законом процедури оцінки нерухомого майна, яка є невід`ємною складовою процедури реалізації даного майна з електронних торгів, що суд першої інстанції залишив поза увагою. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки процедура оцінки майна боржника регулюється статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження". Доводи апеляційної скарги вказують, що висновком експерта №С-908 від 31.01.2019 року, за результатом проведеного експертного будівельно-технічного дослідження встановлено, що ринкова (дійсна) вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 27.04.2017 року становить 414 832 грн. Висновком експерта Чернігівського НДЕКЦ МВС України Єзути О.В. №9 від 06.12.2019 року встановлено, що ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 27.04.2017 року могла становити 402 418 грн. Звіт про оцінку майна, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний ФОП ОСОБА_6 , не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам. Частиною 6 статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 звертає увагу, що суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення від 14.02.2020 року неодноразово посилався на нормативний акт, який втратив чинність, а саме, "Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна", затверджене Наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року, яке втратило чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України №2710/5 від 22.12.2015 року. При цьому, доводи апеляційної скарги вказують, що як на момент реалізації арештованого майна, так і на момент розгляду справи, чинним нормативним актом, який регулює продаж майна з прилюдних торгів, є "Порядок реалізації арештованого майна", затверджений Наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції застосував статті 58,62 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка втратила чинність. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги факти заниженої оцінки арештованого майна, вказавши при цьому, що в даному випадку вказані обставини необхідно доводити в порядку оскарження дій державного виконавця. При цьому ОСОБА_1 вказує, що він звертався з відповідними скаргами на дії державного виконавця при здійсненні ним оцінки арештованого майна, проте, вказані скарги ОСОБА_1 були залишені судом без розгляду з підстав пропуску 10-денного строку оскарження. Доводи апеляційної скарги зазначають, що 27.04.2017 року ФОП ОСОБА_6 підготовлено звіт про незалежну оцінку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 42,8 кв.м, на підставі якого надано висновок про вартість майна, квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,8 кв.м, власником якої є ОСОБА_1 , ринкова вартість квартири визначена в сумі 302 100 грн. При цьому повідомлення про вказану оцінку державний виконавець направив ОСОБА_1 не наступного дня, як це передбачено ч.5 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", а 22.05.2017 року, в день направлення ДП "Сетам" заявки на реалізацію, що є порушенням Порядку реалізації арештованого майна. Доводи апеляційної скарги стверджують, що Центральним відділом ДВС м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та ДП "Сетам" при реалізації майна позивача у зведеному виконавчому провадженні №53992295/16 не було дотримано встановлених правил проведення електронних торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів, зокрема, майно передано на реалізацію до моменту ознайомлення позивача з результатами оцінки. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскільки ОСОБА_1 не був ознайомлений з оцінкою його квартири, державний виконавець не мав права подавати заявку на реалізацію арештованого майна, а ДП "Сетам", відповідно, приймати її. Доводи апеляційної скарги зазначають, що в порушення вимог пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та сум, що підлягають стягненню за ними, разом із заявкою на реалізацію арештованого майна, не подавалась. При цьому ДП "Сетам" мав відхилити заявку або запропонувати усунути вказаний недолік. За даних обставин, доводи апеляційної скарги стверджують, що електронні торги з реалізації 15.06.2017 року арештованого майна, а саме, належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , проведені з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/15, що завдало істотної матеріальної шкоди позивачу, і відповідно до статей 203, 215 ЦК України, є підставою для визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігів Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) просить залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку з її безпідставністю, а оскаржуване рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року - залишити без змін у зв`язку з його обґрунтованістю. Також відповідач ОСОБА_2 просить стягнути з позивача на свою користь понесені ним судові витрати по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Державне підприємство "Сетам" просить залишити обгрунтоване рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення у зв`язку з її безпідставністю.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ларченко А.В. підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігів Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Качура В.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кравченко В.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, номер ЗВП за АСВП: 53992295, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами та матеріалами виконавчого провадження, номер ЗВП за АСВП: 53992295, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Чернігів перебувало зведене виконавче провадження №53992295 (постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 22.05.2017 року знаходиться на а.68 ЗВП №53992295).

В ході проведення державним виконавцем виконавчих дій було встановлено, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними відомостями відділу адресно-довідкового підрозділу УДМС України від 30.11.2016 року. При виході державного виконавця за місцем реєстрації та адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 - двері квартири зачинені, мешканці будинку АДРЕСА_3 від спілкування з державним виконавцем категорично відмовлялись, причини не пояснювали, що підтверджується актом державного виконавця від 16.11.2016 року, який знаходиться на а.146 ЗВП №53992295.

Згідно відомостей Державної податкової служби України на запит від 08.11.2016 року, боржник не має відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює, пенсію не отримує.

Згідно відповіді на запит від 24.11.2016 року до Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Чернігів, встановлено, що за боржником ОСОБА_1 на праві власності рухомого майна не зареєстровано.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_1 мав право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,8 кв.м, житловою площею 26,4 кв.м, яка розташована на першому поверсі чотириповерхового будинку. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.01.2013 року приватним нотаріусом Бондар Миколою Костянтиновичем, реєстраційний номер 355874101, номер запису про право власності 4656 (а.154 ЗВП №53992295).

16.12.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, ВП №52837556, якою було описано та накладено арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в присутності ОСОБА_4 - стягувача по виконавчому листу №2/750/1942/16, виданого 24.10.2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова та понятих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.138-140 ЗВП №53992295).

16.12.2016 року копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, ВП №52837556, якою було описано та арештовано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , було направлено ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденції з повідомленням про вручення поштового відправлення та роз`яснено право, згідно статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", щодо визначення вартості майна. Вказане поштове відправлення повернулось не врученим до відділу з відміткою поштового відділення, довідка ф20, причина повернення: "за закінченням терміну зберігання" (а.134-137 ЗВП №53992295).

18.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та направлено копію даної постанови ОСОБА_1 для виконання та до відома. Вказане поштове відправлення повернулось неврученим з відміткою про повернення: "у зв`язку з закінченням терміну зберігання" (а.107-110 ЗВП №53992295).

Матеріали ЗВП №53992295 містять звіт суб`єкта оціночної діяльності ФОП " ОСОБА_6 " про незалежну оцінку квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Згідно висновку про вартість майна, ринкова вартість об`єкта оцінки, що визначена в результаті незалежної оцінки без ПДВ становить: 302 100 грн. (а.75-106 ЗВП №53992295).

19.05.2017 року Центральним відділом державної виконавчої служби м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області було направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією із зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення лист щодо оцінки арештованого майна ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_1 було повідомлено про вартість арештованого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , яка становила 302 100 грн. (а.72-73 ЗВП №53992295).

22.05.2017 року Центральним відділом державної виконавчої служби м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області на адресу Чернігівської філії державного підприємства "Сетам" було направлено заявку на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна (а.66-67 ЗВП №53992295).

14.06.2017 року до Центрального ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Скуміна М.Г., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №161 від 11.01.2000 року та договору про надання правової допомоги у виконавчому провадженні від 07.06.2017 року, про ознайомлення, зі зняттям необхідних копій документів матеріалів зведеного виконавчого провадження за допомогою фотоапарату. 15.06.2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скумін М.Г. ознайомився з матеріалами виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 , про що свідчить підпис адвоката Скуміна М.Г. на вказаній заяві (а.60-64 ЗВП №53992295).

20.06.2017 року до Центрального ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області надійшли заяви ОСОБА_1 , датовані 19.06.2017 року, про надання матеріалів виконавчих проваджень №52837556, №52837622, №52689054 для ознайомлення та фотофіксації (а.57-59 ЗВП №53992295).

Матеріали ЗВП №53992295 містять в собі протокол проведення електронних торгів від 15.06.2017 року, а саме, №263218 по лоту №217722, який було надіслано ДП "Сетам" на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, відповідно до вимог п.2 розділу VІІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2831/5 (а.51-56 ЗВП №53992295).

11.07.2017 року по виконавчому провадженню №52837556 на користь ОСОБА_4 було перераховано борг у розмірі 57 329 грн. 75 коп., згідно платіжного доручення №947 від 10.07.2017 року.

11.07.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про виведення виконавчого провадження №52837556 із зведеного виконавчого провадження №53992295.

11.07.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52837556 відповідно до п.9 ч.1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з тим, що рішення фактично виконано в повному обсязі, згідно з виконавчим документом.

26.07.2017 року по ВП №52684673 на користь ОСОБА_3 було перераховано борг у розмірі 10 832 грн., згідно платіжного доручення №1105 від 14.08.2017 року.

23.08.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про виведення виконавчого провадження №52689054 із зведеного виконавчого провадження №53992295.

23.08.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52689054, відповідно до п.9 ч.1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з тим, що рішення фактично виконано в повному обсязі, згідно з виконавчим документом.

Як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 14.02.2020 року, державним виконавчим забезпечено фактичне виконання в повному обсязі виконавчих документів, а також стягнуто виконавчий збір та витрати на організацію і проведення виконавчих дій в повному обсязі.

22.06.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`євою О.М. видано свідоцтво, зареєстровано в реєстрі за №376 про право власності ОСОБА_2 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_1 . У вказаному свідоцтві зазначено, що право власності на квартиру підлягає державній реєстрації (а.с.11, том 1).

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, як це регламентовано приписами ч.4 статті 263 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 року у справі номер 6-1749цс15 зроблено висновок, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України ''Про виконавче провадження'', до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому законом. За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності. Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

У постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 року у справі номер 6-1884цс15 зроблено висновок, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок укладення правочину з реалізації його квартири з електронних торгів, йому завдано істотної матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок недотримання відповідачами передбаченої Законом процедури оцінки нерухомого майна, яка є невід`ємною складовою процедури реалізації даного майна з електронних торгів, що суд першої інстанції залишив поза увагою. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки процедура оцінки майна боржника регулюється статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження". Доводи апеляційної скарги вказують, що висновком експерта №С-908 від 31.01.2019 року, за результатом проведеного експертного будівельно-технічного дослідження встановлено, що ринкова (дійсна) вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 27.04.2017 року становить 414 832 грн. Висновком експерта Чернігівського НДЕКЦ МВС України Єзути О.В. №9 від 06.12.2019 року встановлено, що ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 27.04.2017 року могла становити 402 418 грн. Звіт про оцінку майна, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний ФОП ОСОБА_6 , не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам. Частиною 6 статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 звертає увагу, що суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення від 14.02.2020 року неодноразово посилався на нормативний акт, який втратив чинність, а саме, "Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна", затверджене Наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року, яке втратило чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України №2710/5 від 22.12.2015 року. При цьому, доводи апеляційної скарги вказують, що як на момент реалізації арештованого майна, так і на момент розгляду справи, чинним нормативним актом, який регулює продаж майна з прилюдних торгів, є "Порядок реалізації арештованого майна", затверджений Наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції застосував статті 58,62 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка втратила чинність. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги факти заниженої оцінки арештованого майна, вказавши при цьому, що в даному випадку вказані обставини необхідно доводити в порядку оскарження дій державного виконавця. При цьому ОСОБА_1 вказує, що він звертався з відповідними скаргами на дії державного виконавця при здійсненні ним оцінки арештованого майна, проте, вказані скарги ОСОБА_1 були залишені судом без розгляду з підстав пропуску 10-денного строку оскарження. Доводи апеляційної скарги зазначають, що 27.04.2017 року ФОП ОСОБА_6 підготовлено звіт про незалежну оцінку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 42,8 кв.м, на підставі якого надано висновок про вартість майна, квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,8 кв.м, власником якої є ОСОБА_1 , ринкова вартість квартири визначена в сумі 302 100 грн. При цьому повідомлення про вказану оцінку державний виконавець направив ОСОБА_1 не наступного дня, як це передбачено ч.5 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", а 22.05.2017 року, в день направлення ДП "Сетам" заявки на реалізацію, що є порушенням Порядку реалізації арештованого майна. Доводи апеляційної скарги стверджують, що Центральним відділом ДВС м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та ДП "Сетам" при реалізації майна позивача у зведеному виконавчому провадженні №53992295/16 не було дотримано встановлених правил проведення електронних торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів, зокрема, майно передано на реалізацію до моменту ознайомлення позивача з результатами оцінки. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскільки ОСОБА_1 не був ознайомлений з оцінкою його квартири, державний виконавець не мав права подавати заявку на реалізацію арештованого майна, а ДП "Сетам", відповідно, приймати її. Доводи апеляційної скарги зазначають, що в порушення вимог пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та сум, що підлягають стягненню за ними, разом із заявкою на реалізацію арештованого майна, не подавалась. При цьому ДП "Сетам" мав відхилити заявку або запропонувати усунути вказаний недолік. За даних обставин, доводи апеляційної скарги стверджують, що електронні торги з реалізації 15.06.2017 року арештованого майна, а саме, належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , проведені з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/15, що завдало істотної матеріальної шкоди позивачу, і відповідно до статей 203, 215 ЦК України, є підставою для визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року, виходячи із наступного.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок укладення правочину з реалізації його квартири з електронних торгів, йому завдано істотної матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок недотримання передбаченої Законом процедури оцінки нерухомого майна, яка є невід`ємною складовою процедури реалізації даного майна з електронних торгів, що суд першої інстанції залишив поза увагою.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року, з наступних підстав. Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у оскаржуваному рішенні від 14.02.2020 року, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України ''Про виконавче провадження'', щодо призначення прилюдних торгів, у тому числі, щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 25.04.2018 року по справі №344/7799/15-ц, провадження №61-8527св18.

Позивач ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги наявністю порушень, які були допущені державним виконавцем. З даного приводу суд першої інстанції вказав у оскаржуваному рішенні від 14.02.2020 року, що вказані дії державного виконавця мають самостійний спосіб оскарження, і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. При цьому необхідно зазначити, що 14.06.2017 року до Центрального ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Скуміна М.Г., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №161 від 11.01.2000 року та договору про надання правової допомоги у виконавчому провадженні від 07.06.2017 року, про ознайомлення, зі зняттям необхідних копій документів матеріалів зведеного виконавчого провадження за допомогою фотоапарату. 15.06.2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скумін М.Г. ознайомився з матеріалами виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 , про що свідчить підпис адвоката Скуміна М.Г. на вказаній заяві (а.60-64 ЗВП №53992295). 20.06.2017 року до Центрального ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області надійшли заяви ОСОБА_1 , датовані 19.06.2017 року, про надання матеріалів виконавчих проваджень №52837556, №52837622, №52689054 для ознайомлення та фотофіксації (а.57-59 ЗВП №53992295).

Відповідно до ч.5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, за клопотанням представника позивача про призначення судової експертизи судом першої інстанції було призначено у даній справі судову експертизу. Висновком експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведено судову експертизу №9 від 06.12.2019 року (а.с.67-84, том 3). Згідно висновку судового експерта, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 27.04.2017 року могла становити 402 418 гривень, без ПДВ. Звіт про оцінку майна боржника, а саме, квартири АДРЕСА_1 , виконаний ФОП ОСОБА_6 , не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги даний висновок судового експерта, оскільки судовий експерт самостійно обрав вид судової експертизи та не надав чіткої відповіді на поставлене судом питання щодо визначення ринкової вартості квартири, а визначив ціну за припущеннями. Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 14.02.2020 року, даний висновок судового експерта не є доказом обґрунтованості вимог заявленого позову про визнання прилюдних торгів недійсними. Крім того, позивачем в судовому порядку не визнавався недійсним звіт про оцінку майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 , виконаний ФОП ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги стверджують, що Центральним відділом ДВС м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та ДП "Сетам" при реалізації майна позивача у зведеному виконавчому провадженні №53992295/16 не було дотримано встановлених правил проведення електронних торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів, зокрема, майно передано на реалізацію до моменту ознайомлення позивача з результатами оцінки. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскільки ОСОБА_1 не був ознайомлений з оцінкою його квартири, державний виконавець не мав права подавати заявку на реалізацію арештованого майна, а ДП "Сетам", відповідно, приймати її. Доводи апеляційної скарги зазначають, що в порушення вимог пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та сум, що підлягають стягненню за ними, разом із заявкою на реалізацію арештованого майна, не подавалась. При цьому ДП "Сетам" мав відхилити заявку або запропонувати усунути вказаний недолік.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року, виходячи із наступного.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 15.06.2017 року ДП "Сетам" були проведені електронні торги за лотом №217722 з реалізації квартири, загальною площею 42,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

22.06.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`євою О.М. видано свідоцтво, зареєстровано в реєстрі за №376 про право власності ОСОБА_2 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_1 . У вказаному свідоцтві зазначено, що право власності на квартиру підлягає державній реєстрації (а.с.11, том 1).

При цьому, як встановлено по справі, 19.05.2017 року Центральним відділом державної виконавчої служби м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області було направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією із зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення лист щодо оцінки арештованого майна ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_1 було повідомлено про вартість арештованого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , яка становила 302 100 грн. (а.72-73 ЗВП №53992295).

З даного приводу судом першої інстанції зазначено, що позивач не скористався своїм правом на оскарження результатів визначення вартості арештованого майна. Крім того, відповідно до положень ч.5 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2831/5, виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" - копія акта опису та арешту майна боржника;

копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження");

у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

За даних обставин, суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що Державне підприємство "Сетам" розміщує інформацію в системі електронних торгів на підставі заявки на реалізацію арештованого майна, наданої відповідним органом державної виконавчої служби. При цьому, як вказав суд першої інстанції, жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку Організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі, не передбачено обов`язку Організатора торгів перевіряти факт ознайомлення боржника з результатами оцінки майна.

В постанові від 02.05.2018 року у справі №910/10136/17 Верховний Суд дійшов висновку, що виходячи з аналізу правової процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за їх результатами акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Оскільки за змістом ч.1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, і за даних обставин, не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними у відповідний спосіб.

З врахуванням приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що для визнання електронних торгів, які є правочином, недійсними, в розумінні статей 203,215 Цивільного кодексу України, необхідно встановити порушення саме норм Порядку реалізації арештованого майна. При цьому, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження, і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 року у справі №6-116цс12 та в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №490/5475/15-ц, провадження №61-435св18.

Суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовує, в тому числі, і наявністю порушень, які були допущені державним виконавцем. Проте, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження, і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

При цьому позивачем в ході судового розгляду даної справи не доведено порушення правил проведення електронних торгів, а також впливу таких порушень, за їх наявності, на результат торгів.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні від 14.02.2020 року, що позивач ОСОБА_1 у вимогах заявленого позову просить суд визнати недійсними електронні торги, при цьому ОСОБА_1 не оспорює протокол №263218 проведення прилюдних торгів від 15.06.2017 року, акт про проведення електронних торгів від 22.06.2017 року, свідоцтво від 22.06.2017 року, відповідно до якого зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 звертає увагу, що суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення від 14.02.2020 року неодноразово посилався на нормативний акт, який втратив чинність, а саме, "Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна", затверджене Наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року, яке втратило чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України №2710/5 від 22.12.2015 року, а також на Закон України "Про виконавче провадження" в редакції, яка втратила чинність.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року. Оскільки, як вбачається із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року, вказані обставини мали місце лише під час цитування судом першої інстанції висновків, викладених у відповідних постановах Верховного Суду України, на які посилався у рішенні суд першої інстанції, і вказані норми права були чинними станом на певний хронологічний період. А обґрунтовував мотиви ухваленого рішення від 14.02.2020 року суд першої інстанції з посиланням на чинну на момент вчинення певних дій редакцію Закону України "Про виконавче провадження", а також на чинний Порядок реалізації арештованого майна, затверджений Наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники судового розгляду даної справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси відповідача ОСОБА_2 на стадії апеляційного розгляду справи представляв адвокат Кравченко В.В. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги №б/н від 26.04.2020 року (а.с.64, том 4) та договору про надання правової допомоги від 27.01.2020 року (а.с.177-178,том 3).

На підтвердження розміру понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до матеріалів справи надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 25.04.2020 року про оплату ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 6 400 грн. (а.с.72,том 4) та детальний опис наданих адвокатом послуг і розрахунок судових витрат від 25.04.2020 року (а.с.73-74,том 4). У вказаному розрахунку одним із видів надання правової допомоги зазначено представництво інтересів ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції. При цьому визначено кількість годин такого представництва - 3 години, вартість однієї години - 800 грн., загальна сума - 2 400 грн.

Проте, оскільки фактично розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції відбувався протягом 2 годин, вартість правової допомоги адвоката Кравченка В.В. в частині представництва інтересів ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції становить 1 600 грн.: (800 грн. х 2 год.). За даних обставин, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, становить 5 600 грн. Розрахунок наступний (а.с.73-74, том 4) : 800грн. + 800 грн. + 2 400 грн. + 1 600 грн. = 5 600 грн.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 лютого 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 600 (п`ять тисяч шістсот) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: