Справа № 576/1120/20
Провадження № 2/576/355/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.20 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сапона О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про встановлення факту батьківства та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Уланове Глухівського району Сумської області помер його батько - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 7,28 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0183868, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 8 від 16.01.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Восход» за № 723 від 17.02.1997 року. Він є його спадкоємцем за законом та прийняв спадщину, так як протягом шести місяців після відкриття спадщини вступив в управління та володіння його спадковим майном, а саме: користувався присадибною земельною ділянкою та житловим будинком. Однак, коли для оформлення своїх прав на спадкове майно він звернувся в нотаріальну контору, то йому було відмовлено в цьому у зв`язку з тим, що він не може підтвердити родинні відносин між ним та батьком, а саме, що він є сином спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки в його свідоцтві про народження в графі батько зазначене лише ім`я - ОСОБА_3 . Крім того відсутній оригінал правовстановлюючого документу - Сертифікату на право на земельну частку (пай), який було втрачено. За вказаних обставин, позивач просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батьком та визнати за ним право власності на вищевказану земельну частку (пай).

Позивач в судове засідання не з`явився, а надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, а надав заяву, в якій визнає позов повністю і просить справу розглядати за його відсутності.

Третя особа - представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання також не з`явився, а представив заяву в якій просить справу розглядати без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є повністю обґрунтованим, підтверджується представленими документами, а тому підлягає повному задоволенню з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Уланове Глухівського району Сумської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03 січня 2003 року виконкомом Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області (а.с. 6).

Після його смерті відкрилася спадщина. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх прав на спадкове майно. Проте нотаріус йому відмовила в цьому, в зв`язку з відсутністю доказів наявності родинних відносин між ним та спадкодавцем (в свідоцтві про його народження в графі батько зазначене лише ім`я - ОСОБА_3 ), а також відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно - Сертифікату на право на земельну частку (пай), про що було видано відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 травня 2020 року (а.с.17).

Можливість внесення відповідних змін до актового запису та свідоцтва про народження позивача на час розгляду справи втрачена, тому для реалізації свого права на спадкування після смерті батька йому необхідне встановлення факту батьківства.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначений перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Згідно з ч. 2 даної норми у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Також, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 21 лютого 2017 року Глухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Уланове Глухівського району Сумської області, про що 01 червня 1955 року складено відповідний актовий запис № 48. Матір`ю позивача вказана ОСОБА_4 , а в графі батько зазначено лише ім`я « ОСОБА_3 ».

Проте, як вбачається з витягу з погосподарської книги на 1955-1957 роки та довідки Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 09.02.2017 року за вих. № 02-20/72, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю в с. Уланове Глухівського району Сумської області з 1955 року до дня смерті останньої, ІНФОРМАЦІЯ_3 , також з дня свого народження, разом з ними проживав їх син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, згідно з наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , засвідченими секретарем виконкому Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області, батьки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , дійсно проживали разом однією сім`єю. Також з ними проживав їх син ОСОБА_1 , який визнавав батьком ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 визнавав ОСОБА_1 сином.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Правовідносини, що виникли, на час їх виникнення були врегульовані Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР», а тому саме цей нормативний акт з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) підлягає застосуванню.

Зокрема, відповідно до п. 7 Указу у відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановлення її місця проживання батьківство може бути встановлено за заявою батька. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або батька дитини або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини.

Встановлення батьківства у відношенні осіб, які досягли повноліття, допускається тільки з їх згоди.

Аналогічні роз`яснення надав Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Зокрема, згідно п. 15 постанови Пленуму суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Виходячи з досліджених по справі доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність факту того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за свого життя визнавав позивача ОСОБА_1 своїм сином, а тому вимога останнього про встановлення факту батьківства підлягає повному задоволенню.

Таким чином судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 , як син померлого ОСОБА_2 , згідно зі ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) є його спадкоємцем за законом першої черги та має право на спадщину після його смерті.

Згідно довідки відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 48/133-20 від 14.05.2020 року, за життя ОСОБА_2 , на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 8 від 16.01.1997 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0183868 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Восход» за № 723 від 17.02.1997 року. Розмір земельної частки (паю) складав 7,28 умовних кадастрових гектар. Сертифікат видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається ( а.с.16).

Таким чином судом встановлено, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , дійсно за життя на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0183868, належала земельна частка (пай), розміром 7,28 умовних кадастрових гектар, розташована на території Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області. Однак, вказаний сертифікат був втрачений, про що в газеті «Глухівщина» в № 22 (2664) від 29 травня 2020 року було опубліковане відповідне оголошення (а.с. 18).

Також судом встановлено і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що за життя батько позивача, ОСОБА_2 , заповіту не залишив, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті батька та прийняв спадщину, оскільки відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступив в управління та володіння його спадковим майном, однак через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, що складається з вищевказаної земельної частки (паю), який відновити в передбаченому законом поряду неможливо, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на прийняту спадщину в нотаріальній конторі.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на земельну частку (пай), що належала його покійному батьку, ОСОБА_2 , є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Уланове Глухівського району Сумської області, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючим по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на земельну частку (пай), розміром 7,28 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія СМ № 0183868, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 8 від 16.01.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Восход» за № 723 від 17.02.1997 року, як на спадкове майно після смерті батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Уланове Глухівського району Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В.Сапон