Провадження № 2-з/522/487/20
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання

про скасування заходів забезпечення позову

07 вересня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши клопотання представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 14.08.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відповідно якої просила виділити ОСОБА_1 в натурі частку із майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме з нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року заяву представника позивача адвоката Цвігун В.В. про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, а саме:

заборонено відповідачу - ОСОБА_2 чинити будь-які перешкоди ОСОБА_1 , в тому числі її представникам, у доступі, вільному користуванні нежитловим приміщеннями міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонено будь-яким третім особам, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняти дії щодо нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі перебувати у даних приміщеннях чи будь-яким іншим чином користуватись даними приміщеннями до ухвалення рішення у справі.

Застосовано зустрічне забезпечення позову в розмірі 50 000,00 грн.

27.08.2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кійко О.В. про скасування заходів забезпечення позову. Відповідач вважає, що у суду були відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову та з урахуванням наданого клопотання з огляду на наступне.

Забороняючи відповідачу чинити будь-які перешкоди у доступі та користуванні йому нежитловими приміщеннями міні-отелю судом фактично задоволено негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до буд-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює в користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

На думку представника відповідача, посилання позивача на подальше знаходження невідомих осіб в приміщеннях, що належать позивачу, може призвести до завданої майнової шкоди позивачу, також неможливості подальшого виконання рішення суду, а саме неможливості користування майном, так як невідомі особи можуть не звільнити приміщення додатково свідчить про наявність у позивача вимог щодо негаторного позову про усунення перешкод у користуванні майном, що є підставою для скасування такого запобіжного заходу.

Також представник відповідача, вважає, що в позові і в заяві про вжиття заходів забезпечення позову йдеться про те, що відповідач нібито використовує спільне майно на власний розсуд та не виплачує позивачу будь-якої винагороди за це, в матеріалах справи відсутні докази про наявність між сторонами спору саме про здійснення права спільної часткової власності, отже заборона вчиняти дії щодо спільного майна та заборона чинити перешкоди здійснені в рамках вжиття заходів забезпечення позову суперечить положенням ЦПК України.

Посилання представника позивача на неможливість виконання рішення суду про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, внаслідок знищення, руйнування чи пошкодження належного йому майна необґрунтовані, оскільки рішення про виділ в натурі частки із нерухомого майна можливо у будь-якому випадку навіть й у випадку його пошкодження. При цьому, будь-яких обґрунтованих доводів про можливість знищення або руйнування нерухомого майна (нежитлового приміщення міні-отелю), які є окремою будівлею) позивач не наводить, як і не наводить обґрунтованих припущень навіщо відповідачу або третім особам, які використовують це майно на належних правових підставах знищувати, руйнувати чи пошкоджувати спільне майно.

Відповідач декілька років користується вказаним приміщенням та ніяких випадків, які б підтверджували вірогідність знищення майна, порушень правил пожежної безпеки не траплялося, в готелі виконуються правила пожежної безпеки, тому посилання позивача на такі випадки є його припущенням та нічим взагалі не підтвердженні. Враховуючи, що судові рішення не можуть ґрунтуватись на припущеннях, заходи забезпечення позову повинні бути скасовані.

Крім того, позивачем взагалі не було додано до позовної заяви, будь-яких доказів наявності у нього права власності на майно, яке безпосередньо знаходиться у нежитлових приміщеннях міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м. (меблі, обладнання, поліпшення тощо), що унеможливлює заборону користування цим майном будь-яких осіб.

Також зазначено, що задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову в такій редакції виходить за межи предмет позову, яким матеріально-правова вимога у виділенні в натурі лише 1/2 частки майна, тоді як ухвалою суду заборонено вчиняти дії щодо всього майна, що є порушенням прав відповідача та створює перешкоди у здійсненні ним господарської діяльності на своїй частці майна.

07.09.2020 року представником позивача надано заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення позову, відповідно якого представник вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідач у своєму клопотанні посилається на ч. 10 ст. 150 ЦПК України, зазначає, що вжитті заходи забезпечення позову за своїм змістом тотожні заявлених позовних вимог, а саме тотожні негатроном позову, про відповідачем помилкового розтлумачено зміст ч. 10 ст. 150 ЦПК України, оскільки в дійсності він передбачає, що ухвала суду про забезпечення позову не повинна містити висновки по суті спору, що виник або виникне, і наперед визначити рішення у справі. Позивачем подано до суду позовну заяву про виділ в натурі частки у спільній частковій власності, яка по своєму змісту та суті не пов`язана з негаторним позовом.

Враховуючи, що нежитлові приміщення перебувають у фактичному володінні відповідача, за викладених обставин, захист прав та інтересів позивача може бути здійснений шляхом виділу в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності із відповідачем. А встановлений судом захід забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача та третіх осіб, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Тобто, заходи забезпечення позову, вжиті судом не є тотожними до заявлених позивачем позовних вимог і задоволення таких заходів не свідчить про вирішення судом спору по суті.

Представник позивача зазначає, що позивач є одним із власників зазначено об`єкту, вона має повне право володіти, користуватись та розпоряджатись цим майном. Зважаючи на те, що відповідач чинить перешкоди у доступі до цього об`єкту, то до винесення судом рішення по суті, позивач хоче переконатись та проконтролювати, що її майно залишиться цілим, оскільки ОСОБА_1 є повноправним власником міні-отелю та має об`єм прав не вужчий ніж у ОСОБА_2 .

Щодо того, що позивачем не було додано доказів до позовної заяви, про те, що ОСОБА_1 має право власності на майно, яке знаходиться у приміщенні міні-отелю, з цього приводу представник зазначив, що у своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить виділити в натурі частку із майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме х нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вимог про розподіл майна, що знаходиться в приміщенні міні-отелю не заявлено.

Стосовно того, що задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову в такій редакції виходить за межі позову, в якому матеріально правова вимога у виділенні в натурі лише 1/2 частки майна, зазначено, що відповідач не допускає позивача та його представників до спірних риміщень та не надає можливість здійснювати позивачу його право власність на описані у позові нежитлові приміщення. Враховуючи, що частка у спільному майні не виділена, а відповідач відмовився вирішити це питання мирним шляхом, та не допускає позивача до здійснення нею свого пава власності, єдиним варіантом було подати заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо всього майна, крім того, дана вимушена міра являється лише тимчасовим заходом до винесення рішення по справі.

В судове засідання 07.09.2020 року сторони по справі не з`явились, представником позивача надано заяву про розгляд клопотання без його участі у зв`язку з неявкою представника відповідача.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року заяву представника позивача адвоката Цвігун В.В. про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, а саме:

заборонено відповідачу - ОСОБА_2 чинити будь-які перешкоди ОСОБА_1 , в тому числі її представникам, у доступі, вільному користуванні нежитловим приміщеннями міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонено будь-яким третім особам, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняти дії щодо нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі перебувати у даних приміщеннях чи будь-яким іншим чином користуватись даними приміщеннями до ухвалення рішення у справі.

Застосовано зустрічне забезпечення позову в розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заявляючи вимогу про скасування заходів забезпечення позову, представник відповідач фактично висловлює свою незгоду з процесуальним рішенням суду першої інстанції та заявляє, що вжиті заходи забезпечення позову в обраний спосіб створює перешкоди у здійснені ним господарської діяльності.

Дослідивши подане відповідачем клопотання, суд приходить до висновку щодо його небгрунтованості, оскільки відсутні будь-які докази, які могли б бути покладені в основу доказування та на підставі яких суд міг би встановити обставини, що не були йому повідомлені при винесенні ухвали про вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім цього, суд зазначає, що незгода з процесуальним рішенням суду першої інстанції є підставою для реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження, а не для звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову за відсутності вмотивованих доводів.

З приводу того, що ухвала суду створює перешкоди у здійсненні ним господарської діяльності, суд вважає, що оскільки нерухоме майно належить сторонам по справі у спільній частковій власності, тому обраний захід забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача і не є обмеженням прав відповідача в повній мірі та носить тимчасовий характер. Позивачка не надавала згоди на використання спірного майна, яке перебуває у спільній частковій власності, доказів іншого представником відповідача не надано.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996 зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

При вирішенні питання про зустрічне забезпечення, суд визначив позивачеві, розмір зустрічного забезпечення у сумі 50 000,00 грн. та зобов`язав позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду.

31.08.2020 року до суду надано заяву про долучення доказів до матеріалів справи, а саме надано копію дублікату квитанції №0.1..1 від 28.08.2020 року на суму 50000,00 грн., отже зазначені кошти забезпечують відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 11,149-151,153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 07.09.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов