____________________________________________________________________________________________________________________ справа № 520/2850/18
провадження № 2/947/548/20
УХВАЛА

27.02.2020 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в одноособовому складі:

головуючий суддя Літвінова І.А.,

секретар суду - Молодов В.С.,

без повідомлення учасників цивільної справи № 520/2850/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання, вирішуючи питання про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. за заявою позивача ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа № 520/2850/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання.

26.02.2020 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Літвіновій І.А. Заява надійшла раніше трьох робочих днів до наступного засідання, у зв`язку із чим вирішується у відповідності до ч. 2, ч. 3, ч. 7, ч. 8 ЦПК України судом, який розглядає справу, невідкладно, без повідомлення учасників справи.

У заяві позивач ОСОБА_1 зробив висновки про упередженість судді, пов`язуючи таку упередженість із строками розгляду справи. Крім того, заява ОСОБА_1 містить повідомлення про подану ним 21.02.2020 року скаргу до Вищої ради правосуддя щодо дисциплінарного проступку судді Літвінової І.А. у зв`язку із безпідставним затягуванням або невжиттям суддею заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом. Позивач зазначає, що подання ним скарги само пособі впливає на здатність судді Літвінової І.А. в даній справі приймати незалежні рішення.

Проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, зважаючи на наступні встановлені у справі обставини.

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та скасування реєстрації місця проживання.

Ухвалою суду від 23.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду. Розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику учасників справи.

Також ухвалою від 23.03.2018 року позов ОСОБА_1 забезпечено шляхом заборони Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, ідент. код 38226516) здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

20.04.2018 зі сторони відповідачі ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, заява про залучення третьої особи ОСОБА_7 та заперечення проти спрощеного провадження із клопотанням про виклик у судове засідання.

За результатами розгляду вказаних заяв, суд своєю ухвалою від 27.04.2018 третьою особою у справі № 520/2850/18 залучив ОСОБА_7 , третіми особами за ініціативою суду ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та призначив судове засідання.

27.04.2018 року від представника відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (далі Департаменту) до суду надійшов відзив на позов та клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог, заміну належного відповідача.

Ухвалою від 04.05.2018 року суд прийняв відзив Департаменту, а клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог, заміну неналежного відповідача призначив розглянути у судовому засіданні з викликом учасників справи.

04.05.2018 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Свиди К.В. надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2 , заява про залучення копій документів та відповідь на відзив Департаменту.

21.05.2018 року зі сторони третьої особи ОСОБА_7 надійшли пояснення щодо позову.

08.06.2018 року Департамент надав заперечення на відповідь.

Ухвалою від 14.08.2018 року, за заявою відповідача, суд змінив порядок провадження у справі зі спрощеного на загальний позовний та призначив підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження, 05.09.2018 року представником позивача ОСОБА_1 було подано заяву про зміну предмету позову.

14.09.2018 року на виконання ухвали суду від 14.08.2018 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради надано належним чином засвідчені копії матеріалів архівної справи № З4-5202-ф/л від 18.01.2017, № З4-5282-Ф/л від 18.01.2017 р. та № З4-5252-ф/л від 18.01.2017.

Ухвалою суду від 04.12.2018 року заяву представника позивача про зміну предмету позову - задоволено. Клопотання представника відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про закриття провадження по справі в частині позовних вимог щодо скасування реєстрації місця проживання відповідачів - залишено без розгляду та продовжено підготовче провадження у цивільній справі № 520/2850/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання.

09.01.2019 року зі сторони відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради подано повторне клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог.

За результатами розгляду вищевказаного клопотання суд відмовив стороні відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог.

08.04.2019 року від Київської районної адміністрації, як органу опіки та піклування надійшов висновок щодо недоцільності виселення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

09.04.2019 року представником ОСОБА_7 адвокатом Носенко І.І. надано заяву про зупинення провадження у справі до розгляду цивільної справи № 520/18217/18.

Суд витребував та оглянув матеріали цивільної справи № 520/18217/18 та встановив, що провадження у цій справі було відкрито суддею Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_8 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як на нову річ в порядку ч. 4 ст. 332 ЦК України. Розгляд цієї справи закінчено Київським районним судом м. Одеси 25 жовтня 2019 року постановленням рішення суду про відмову у задоволені позову. Рішення суду законної сили не набрало та було оскаржено в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку, що зібрані у цивільній справі № 520/2850/18 докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та в ході розгляду питання щодо зупинення провадження у цивільній справі № 520/2850/18 про виселення та зняття з реєстрації до розгляду цивільної справи № 520/18217/18 про визнання права власності суд встановив відсутність законних підстав для його задоволення та відмовив у задоволенні заяви про зупинення.

Виконавши всі завдання підготовчого провадження, суд за згодою учасників цивільної справи № 520/2850/18 підготовче провадження закрив і призначив справу до розгляду по суті, про що 27.11.2019 року постановив відповідну ухвалу.

Вперше розгляд справи по суті було відкладено за клопотанням нового учасника судового процесу адвоката відповідача для ознайомлення із матеріалами справи. Вдруге розгляд справи було відкладено до 23.03.2020 року за клопотанням представника відповідача у зв`язку з його хворобою.

Позивач ОСОБА_1 в заяві про відвід посилається на порушення судом строків розгляду справи, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Частина друга статі 127 ЦПК України передбачає можливість продовження судом процесуального строку, як за заявою учасника справи так і з ініціативи суду.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейської конвенції з прав людини), прийнятою Радою Європи 4 листопада 1950 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянути впродовж розумного строку.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у господарському процесі встановлена ч. 3 ст. 4 ГПК України.

Відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод» від 17.07.1997 р. дана Конвенція та Протоколи до неї № 2,4,7,11 є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо попередження судді про скаргу до Вищої ради правосуддя слід зазначити наступне, повідомляючи про подану скаргу, позивач ОСОБА_1 презумує/передбачає вплив цієї інформації на наступну здатність суді ОСОБА_9 приймати незалежні рішення у цій справі. Тобто позивач робить суб`єктивне припущення щодо дій судді у майбутньому.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України, а судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону (ст. 126 і ст. 129). Тому вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а втручання в їхню діяльність тягне за собою відповідальність за ст. 376 Кримінального кодексу України, оскільки порушує порядок здійснення правосуддя відповідно до конституційного принципу незалежності суддів.

Втручання є певною формою впливу на свідомість та волю судді. При цьому для кваліфікації не має значення, в якій формі (яким способом і за допомогою яких засобів) здійснюється такий вплив (прохання, рекомендація, вказівка, вимога, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи, обіцянка всіляких вигод, погрози щодо судді або його близьких тощо).

Втручання може здійснюватися в усній і письмовій формі, під час безпосереднього контакту з суддею або через посередників.

Самостійність судів і незалежність суддів є необхідною умовою для здійснення судами правосуддя на засадах верховенства права, захисту гарантованих Конституцією та законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Самостійність судів означає:

суди у своїй діяльності нікому не підзвітні і мають для здійснення функцій усі необхідні повноваження, якими наділені законом;

судові рішення не потребують попередньої згоди чи затвердження будь-якої посадової особи або органу;

вирок, рішення, ухвала, постанова суду, які набрали законної сили, мають силу закону по конкретній справі і обов`язкові для виконання усіма і на всій території держави;

діяльність органів дізнання, досудового слідства, прокуратури не підміняє діяльності суду, а лише сприяє їй.

Незалежність суддів і підкорення їх лише закону є найважливішою засадою правосуддя і передумовою їх об`єктивності і неупередженості. При здійсненні правосуддя судді не залежать від органів законодавчої і виконавчої влади, органів державного управління, службових осіб, громадських організацій, партій і рухів, від думки і позиції сторін у цивільних і господарських справах, висновків органів дізнання і досудового слідства та прокурора у кримінальних справах, від вищестоящих судів.

Незалежність суддів при розгляді конкретних справ має забезпечуватися і в самому суді. Ніхто не вправі вказувати судді, як слід оцінити ті чи інші обставини справи, примусити його постановити те чи інше судове рішення.

При здійсненні правосуддя судді вирішують усі питання у справі за внутрішнім переконанням і за своєю совістю виходячи при цьому з обставин справи і підпорюючись лише вимогам закону.

Норми цивільно -, кримінально -, господарсько -, адміністративно-процесуального законодавства, що належать до загальних положень, а також регулюють провадження в судових стадіях процесу, закріплюють в тій чи в іншій мірі гарантії незалежності суддів. Усі вони забезпечують рух справи в раніше визначеному законом напрямку, виключають ексцеси, встановлюють процесуальні санкції за невиконання закону і тим самим створюють умови, що дозволяють суддям розглядати й вирішувати справи за внутрішнім переконанням, спираючись тільки на досліджені в суді докази, незалежно від будь-яких впливів.

У відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Літвінової І.А. надійшла до суду 26.02.2020 року, наступне судове засідання призначене на 23.03.2020 року.

Керуючись ст. 36, ч. 3 ст. 40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вирішення питання про відвід судді Літвінової Ірини Анатоліївни у цивільній справі № 520/2850/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання - передати на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Копію ухвали направити учасникам справи до відома.

Отримувати інформацію щодо справи учасники справи можуть на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/fair/sud1512/.

Суддя Літвінова І. А.