Провадження № 22-ц/802/854/20 Категорія: 30 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Осіпука В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за збереження товару, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за збереження товару.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 та 11 грудня 2017 року між сторонами були укладені договору купівлі-продажу меблів. Відповідач частково оплатила вказаний товар, а 21 березня 2018 року позивач доставила його на свій склад у м. Луцьку.

Посилаючись на те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від отримання товару та його повної оплати, а також керуючись п.4.5 укладених між сторонами договорів, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за простроченням виконання зобов`язань за договорами у розмірі 70 274,47 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2020 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове судове рішення, яким її позов задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст.268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.( ст. 611 ЦК України).

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має намір вимагати заміни товару або має право відмовитись від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства ( ст.689 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами було укладено два договори купівлі-продажу меблів - №70 від 07.12.2017 та №71 від 11.12.2017.

Предметом договору №70 від 07.12.2017 був м`який кут вартістю 40635 грн. (п.п.1.2, 2.3), за який цього ж числа позивачем внесено аванс у розмірі 13000 грн.

Предметом договору №71 від 11.12.2017 є м`яке крісло вартістю 13630 грн. (п.п.1.2, 2.3), за який 17.12.2017 позивачем внесено аванс у розмірі 4662 грн.

Крім того, за обома договорами 20.07.2018 відповідачем внесено доплату у розмірі 35000 грн.

Таким чином, загальна вартість м`яких меблів за обома договорами купівлі-продажу становить 54265 грн., з яких відповідачем сплачено лише 52662 грн. та недоплачено за товар 1603 грн..

Вказані договори містять відомості про індивідуальне замовлення меблів, яке полягає у виборі позивачем для зовнішнього вигляду меблів бажаної тканини за її властивостями та кольором. Ця обставина не оспорюється сторонами.

Згідно з п. 1.1. укладених договорів продавець зобов`язується доставити і передати у власність покупця, а покупець відповідно до умов договору оплатити та прийняти товар, зазначений у п. 1.2. «Специфікація».

Відповідно до п. 3.1 продавець здійснює доставку товару зазначеного у п. 1.2. договору на свій склад у м. Луцьк в строк не пізніше 60 робочих днів з дня укладення договору. Решту суми покупець вносить в касу продавця протягом трьох днів з дня отримання повідомлення про надходження товару на склад продавця у м. Луцьк (п.2.5). Повідомлення покупця проводиться за допомогою телефонного зв`язку або з використанням послуг Укрпошти (п.2.6).

Судом встановлено та сторонами не оспорюється факт порушення строків доставки замовленого товару на склад продавця у м. Луцьк. Товар доставлено 20.03.2018.

Разом із тим, умовами договору визначено відповідальність продавця за порушення цього строку - сплата неустойки (пені) у відповідному розмірі (п.4.4).

Після повідомлення продавцем 21.03.2018 покупця про доставку товару, ОСОБА_2 не виконала свого обов`язку щодо внесення решти суми у касу (повної оплати товару), підписання відповідного відвантажувального документа (п.п. 2.5, 4.6) та відмовилася від отримання товару.

Вказані обставини встановлені постановою Волинського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у цивільній справі №161/15170/18, яка ухвалена за участю тих самих сторін, а отже згідно ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

У пункті 4.5 спірних договорів сторони передбачили, що у разі, якщо доставка товару проведена у встановлені терміни, але товар не був переданий покупцю з його вини, нова поставка проводиться в нові терміни, узгоджені з продавцем після повторної оплати покупцем вартості послуги з доставки товару. У випаду неспроможності покупця прийняти зазначений у п.1.2 товар понад 14 днів з моменту його доставки у м. Луцьку, покупець сплачує продавцю за кожен день прострочення неустойку (пеню) у розмірі половини відсотка загальної вартості товару (за користування складським приміщенням) (а.с.10).

Пунктом 3.2 договору визначено, що доставка товару покупцю здійснюється після настання обставин, зазначених у п.3.1 договору та виконання покупцем обов`язків зі сплати суми, зазначеної у п.2.3 договору. День і час доставки товару покупцеві сторони обумовлюють додатково.

За змістом п.5.1 договору сторони передбачили, що право власності на товар переходить до покупця в момент 100% оплати вартості товару, зазначеної в п.2.3 договору.

В свою чергу, у п.2.3 договору сторони визначили ціну товару.

За змістом пунктів 3, 3.2., 5.1 договорів слідує, що обов`язок позивача доставити придбаний товар покупцю зі складу у м. Луцьку, а також право власності відповідача на придбаний товар, виникає лише у разі проведення повної оплати за вартістю, яка сторонами була обумовлена у п.2.3 договорів.

З аналізу наведених пунктів договорів, які погоджені сторонами, обов`язок відповідача прийняти спірний товар виникав лише у разі проведення ним повної оплати.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 повної оплати за товар не провела, а отже в позивача не виникло обов`язку доставити цей товар покупцю.

Оскільки штрафні санкції, які передбачені у п.4.5 спірних договорів стосувалася саме неспроможності покупця прийняти придбаний товар, враховуючи, що такого обов`язку у неї не виникало у зв`язку з неповною оплатою за товар, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, про відсутність правових підстав для нарахування такої неустойки.

Сторонами договору не передбачено можливості нарахування неустойки у випадку не проведення покупцем повного розрахунку за придбаний товар.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову та стягнення неустойки за збереження товару.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 9 вересня 2020 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367-369, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2020 року в даній справі-без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді