Справа № 456/1067/20
Провадження № 2/456/790/2020
РІШЕННЯ

іменем України

03 вересня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Семигинівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 35,4 кв.м, з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла теща позивача ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивача дружина ОСОБА_2 . Після їх смерті відкрилась спадщина на належну їм частини житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , оскільки даний будинок з господарськими спорудами відносився до категорії колгоспного двору. Після смерті спадкодавців позивач у встановлений законом термін не звернувся до Стрийської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі відповідного свідоцтва на спадкове майно, однак проживав з ними на момент їх смерті та не писав заяву про відмову від спадщини, а тому рахується таким, що прийняв спадщину. Коли позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Стрийської державної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності у порядку спадкування за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, оформлені відповідно до чинного законодавства та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти задоволення позову.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 09.11.1993 року Адміністрацією представника Президента України на підставі розпорядження представника президента України №726 від 09.11.1993 року вбачається, що цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору головою якого є ОСОБА_1 .

З витягу із погосподарської книги с.Семигинів №591 від 23.12.2019 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі с.Семигинів, Стрийського району, що зберігаються в сільській раді, станом на 15.04.1991 року житловий будинок АДРЕСА_1 рахувався за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1 вбачається, що 15.04.1969 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , яка змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 .

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Семигинівської сільської ради Стрийського району Львівській області вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №13.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого виконавчим комітетом Семигинівської сільської ради Стрийського району Львівській області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №8.

З технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовленого Стрийським МБТІ 13.11.2018 року вбачається, що загальна площа будинку «А-1» 54,8 кв.м, житлова площа 35,4 кв.м.

З відповіді Стрийської державної нотаріальної контори №269/02-14 від 03.03.2020 року вбачається, що у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не можливо.

Згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об`єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім`я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі.

Виходячи із змісту пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із відповідними змінами) необхідно врахувати те, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції викладеної у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно з ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

З огляду на те, що позивач на час відкриття спадщини проживав разом з тещею ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_2 та після їх смерті фактично прийняв спадщину, представник відповідача позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 35,4 кв.м, з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 35,4 кв.м, з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 09.09.2020 року.

Головуючий суддя С. С. Сас