Ухвала

09 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 352/1009/17

провадження № 61-10265ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Івано-Франківське лісове господарство» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліку касаційної скарги.

У серпні 2020 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , виконала вимоги суду та усунула недолік касаційної скарги.

Таким чином касаційна скарга відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає необхідність відступлення від висновку щодо застосування пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України: від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14 та від 27 січня 2015 року у справі № 21-570а14; відсутність висновку Верховного Суду щодо додержання принципу пропорційності втручання у право мирного володіння майном особи за рішенням суду про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення розташованої на ній огорожі, яка належить на праві власності відповідачу, можливості або неможливості такого втручання за певних обставин справи, порядку такого знесення та відновлення попереднього стану земельної ділянки, а також визначення ефективних компенсаційних механізмів відшкодування збитків добросовісного набувача від таких заходів; відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини сьомої статті 82 ЦПК України у подібних правовідносинах; неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, постановах Верховного Суду: від 11 грудня 2019 року у справі № 635/7556/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 662/116/15-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 361/7041/16-ц.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частиною другою статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати з Тисменицького районного суду Івано-Франківської області справу № 352/1009/17 за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Івано-Франківське лісове господарство» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у двадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко