Справа №751/3997/20
Провадження №2/751/863/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

за участі секретаря Сащенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників в приміщенні суду справу № 751/3997/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради і Чернігівської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, моральної шкоди (третя особа - Управління комунального майна Чернігівської обласної ради),

у відсутності учасників,

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

22.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради і Чернігівської обласної ради (третя особа Управління комунального майна Чернігівської обласної ради) про стягнення з КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на посаді начальника технічного відділу за період з 03.05.2019 року по 22.06.2020 року включно в розмірі 143704 гривні, стягнення з Чернігівської обласної ради 140000 гривень моральної шкоди, стягнення судових витрат (а.с.1-5). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.05.2019 року, що набрало законної сили 30.09.2019 року було визнано незаконним та скасовано рішення Чернігівської обласної ради № 62-11/VІІ від 07.12.2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради», поновлено на посаді з 07.12.2017 року та допущено до негайного виконання, в задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено; рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.01.2020 року, що набрало законної сили 31.03.2020 року стягнуто з КП «ЧМБТІ» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.12.2017 року по 02.05.2019 року в сумі 176594 гривні. Вказує, що станом на 22.06.2020 року Чернігівська обласна рада рішення суду в частині поновлення на роботі не виконала, а отже має місце затримка його виконання на 284 робочих дні, а тому підлягає стягненню 143704 гривні середнього заробітку за час затримки. Вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовує психологічним напруженням в якому перебуває, тривалим характером порушення трудових прав. Підстави позову ст.ст.235, 236, 237-1 КЗпП України, ст.ст.15,16 ЦК України.

03.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про уточнення позовних вимог (а.с.43-44) згідно якої уточнила, що просить стягнути з КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на посаді начальника КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради за період з 03.05.2019 року по 22.06.2020 року включно в розмірі 143704 гривні, решту позовних вимог залишила без змін.

Відповідач КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради подало відзив на позовну заяву (а.с.72-76). В обґрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог вказують, що позовні вимоги є наслідком невиконання з боку Чернігівської обласної ради рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.05.2019 року про поновлення позивача на посаді, яким жодних обов`язків на КП не покладено, боржником у виконавчому провадженні виступає Чернігівська обласна рада, яка є роботодавцем. Зазначають, що звернення з вимогами про стягнення середнього заробітку обмежується трьома місяцями, а отже позивачем пропущено строк звернення. Посилаються на ст.ст.4,21,24,94,235,236 КЗпП України, Закон України «Про оплату праці», рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року.

Відповідач Чернігівська обласна рада подала відзив на позовну заяву (а.с.82-85) суть якого зводиться до того, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати, а отже позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду. Вважають, що зазначений строк слід рахувати з 15.05.2019 року - отримання інформації про поновлення на посаді. Вказують, що строк дії строкового трудового договору з позивачкою закінчився 07.12.2017 року на підставі рішення обласної ради від 28.03.2018 року і вона звільнена з посади за п.2 ст.36 КЗпП України, а контракт припинив свою дію. Зазначають, що наказом генерального директора КП «ЧМБТІ» від 08.05.2019 року позивача поновлено на посаді з 07.12.2017 року, але з травня 2019 року по липень 2020 року ОСОБА_1 на роботі не з`являлась, до обласної ради задля врегулювання конфлікту не зверталась, кошти за рішеннями суду їй виплачено, вона здійснює господарську діяльність як ФОП, а отже підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Посилаються на Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оплату праці», ст.ст.36,233,235,237-1 КЗпП України.

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23.06.2020 року провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.37-38).

03.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про уточнення позовних вимог (а.с.43-44).

Відповідачі Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради і Чернігівська обласна рада подали відзиви на позовну заяву (а.с.72-76, 82-85).

Відповідач Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради 17.08.2020 року звернулось із клопотанням про витребування з Чернігівського управління Головного управління ДПС у Чернігівській області інформації про доходи отримані від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 року по 01.07.2020 року (а.с.102-103), в задоволенні якого ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.08.2020 року (без видалення до нарадчої кімнати) було відмовлено у зв`язку з пропозицією представників позивача надати інформацію добровільно.

В судове засідання учасники не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с.136-140).

3. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права застосовані судом та мотиви їх застосування.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.05.2019 року визнано незаконним та скасовано рішення Чернігівської обласної ради № 62-11/VІІ від 07 грудня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради з 7 грудня 2017 року; стягнуто з Чернігівської обласної ради на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2000 гривень і 1280 гривень у повернення сплачених судових витрат; допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі; у задоволенні позовних вимог до Чернігівської обласної ради в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено, оскільки вона не є належним відповідачем у даній справі, оскільки заробітна плата виплачувалась за місцем роботи позивача, а саме КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради (а.с.115-124).

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.01.2020 року (а.с.8-10) стягнуто з КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.12.2017 року по 02.05.2019 року в сумі 176594 гривні (обов`язкові платежі з даної суми не утримувались).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 31.03.2020 року (а.с.11-18) рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.01.2020 року залишено без змін.

Наказом Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 09-0 від 08.05.2019 року (а.с.78) поновлено ОСОБА_1 на посаду начальника з 17.12.2017 року (підстава: лист управління комунального майна Чернігівської обласної ради від 03.05.2019 року № 01-516, рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.05.2019 року по справі № 750/14127/17).

14.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60606711 (а.с.19-20) по виконанню виконавчого листа № 750/14127/17, виданого 02.05.2019 року Деснянським районним судом міста Чернігова про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради з 07.12.2017 року (боржник - Чернігівська обласна рада).

04.02.2020 року у виконавчому провадженні № 60606711 за невиконання рішення суду на боржника - Чернігівську обласну раду, накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 гривень (а.с.21-23).

12.03.2020 року (а.с.24-26) виконавче провадження № 60606711 закінчено згідно п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону).

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За змістом ч.2 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, а отже видання КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради вказаного вище наказу (а.с.78) не є повним виконанням рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.05.2019 року по справі № 750/14127/17.

Вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі є похідною від вимоги про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі і встановлює відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника і фактично допущено до роботи такого працівника (до виконання попередніх обов`язків - створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення), працівнику повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливість виконання своїх обов`язків (постанова Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі № 521/1892/18). Видання 08.05.2019 року наказу № 09-0 КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради (а.с.78) про поновлення ОСОБА_1 на посаду начальника з 17.12.2017 року, з огляду на зміст п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та відсутність такого рішення з боку Чернігівської обласної ради, її рішення від 28.03.2018 року за № 83-12/VІІ (а.с.86), суд розцінює як відсутність створення умов для здійснення ОСОБА_1 попередніх обов`язків, які вона мала до звільнення.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є спором про оплату праці і на даний час рішення суду від 02.05.2019 року залишається не виконаним, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України (постанова Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 552/3404/17).

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до ст.77 ЦПК України належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Як частиною першою статті 94 КЗпП України, так і частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)», за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя.

Судом встановлено, що з 03.05.2019 року по 22.06.2020 року мав місце вимушений прогул позивача у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, що відповідно до статті 236 КЗпП України є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі (заробітна плата виплачувалась ОСОБА_1 за місцем роботи - КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради, що встановлено рішеннями Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.05.2019 року і Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.01.2020 року і учасниками не спростовано).

За положеннями ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Законодавством не передбачено жодних підстав для зменшення розміру середнього заробітку за певних обставин (ст.236 КЗпП України).

Посилання відповідача Чернігівської обласної ради на отримання позивачем доходу від здійснення господарської діяльності як ФОП спростовуються представленою довідкою ГУ ДПС у Чернігівській області про відсутність отриманих доходів від заняття підприємницькою діяльністю (а.с.126).

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Розмір середньоденного заробітку позивача встановлений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.01.2020 року та постановою Чернігівського апеляційного суду (а.с.8-18) та складає 506 гривень.

Суд погоджується із розрахунком середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 03.05.2019 року по 22.06.2020 року - 143704 гривні, який проведений позивачем (а.с.1-5,113-114), оскільки він узгоджується з постановою Кабінету Міністрів № 100 від 08.02.1995 року із наступними змінами та доповненнями і відповідачами не спростований.

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується, зокрема, крім іншого, механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Компенсація моральної шкоди має самостійне юридичне значення.

В зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди, яка виразилась в переживаннях, душевних стражданнях, необхідністю додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи із засад розумності та справедливості, з огляду на тривалість порушення прав позивача, характер та обсяг страждань, суд вважає, що сума в 1500 гривень буде відповідати наведеним вище критеріям.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази в їх сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог: стягнення з КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.05.2019 року по 22.06.2020 року включно в сумі 143704 гривні, стягнення з Чернігівської обласної ради 1500 гривень моральної шкоди.

4. Розподіл судових витрат між сторонами.

Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.76-81, 141, 259, 263-266, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради і Чернігівської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, моральної шкоди (третя особа - Управління комунального майна Чернігівської обласної ради) - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.05.2019 року по 22.06.2020 року включно в сумі 143704 (сто сорок три тисячі сімсот чотири) гривні (обов`язкові платежі з даної суми не утримувались).

Стягнути з Чернігівської обласної ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1459 гривень 51 копійку сплаченого судового збору і 5220 гривень 36 копійок витрат на правову допомогу, а всього 6679 (шість тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 87 копійок судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 вересня 2020 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова