ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 641/2247/13-ц

провадження № 22-ц/818/466/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря:.Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

заінтересована особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року,-

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі за текстом ПАТ «ПУМБ», Банк) звернулося у суд з заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 квітня 2019 року заяву ПАТ «ПУМБ» про видачу дублікату виконавчого листа задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа по справі № 641/2247/13-ц відповідно до заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2013 року, ухваленого по цивільній справі № 641/2247/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у видачі дублікату виконавчого листа.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду заяви. Крім того, вказує, що у суду не було підстав для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа , оскільки заявником не було надано до суду доказів щодо направлення державним виконавцем та отримання стягувачем ( Банком) виконавчого листа, також судом не з`ясовано : дату видачі виконавчого листа та чи не пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ПАТ «ПУМБ» про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що заявником втрачено виконавчий лист з незалежних від нього причин, тобто причини втрати виконавчого документу є поважними.

Крім того, судом зазначено, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зокрема, обґрунтовує свою апеляційну скаргу тією підставою, що суд першої інстанції ухвалив рішення без додержання норм процесуального права, оскільки вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Основними засадами судочинства, відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Главою 7 «Судові виклики і повідомлення» розділу І ЦПК України визначений порядок повідомлення учасників справи про судовий розгляд справи.

Відповідно до частин 2, 5, 8 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що судова повістка про виклик до суду на судове засідання призначене на 05.04.2019 року , ОСОБА_1 , направлялася 29.03.2019 року, однак повідомлення про вручення судової повістки боржнику матеріали справи не містять.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Частиною 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

За таких підстав вважати, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, призначений на 05 квітня 2019 року, немає, що є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 712/791/2012 та від 27 листопада 2019 року у справі № 752/23053/17.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Щодо розгляду по суті заяви ПАТ «ПУМБ» про видачу дублікату виконавчого листа колегія суддів прийшла до висновку про її задоволення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2013 року по справі № 641/2247/13-ц за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» були задоволені в повному обсязі ( а.с. 37-38).

В ході попереднього виконавчого провадження було реалізоване заставне майно боржника в рахунок погашення боргу на рахунок Банку надійшла сума 203 203,64 грн. Тобто, залишок несплаченої заборгованості становить 52 743,10 грн.

26.03.2015 року ПАТ «ПУМБ» звернулося із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа до Комінтернівського відділу ДВС м. Харкова (а.с.55).

Постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 26.03.2015 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №641/2247/13-ц , виданим 02.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 52 743,10 грн. (а.с.56).

25.01.2018 року постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно. На яке може бути звернуто стягнення(а.с.57).

Станом на 13.03.2019 року постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа, а також оригінал виконавчого листа №641/2247/13-ц на адресу стягувача не надходили .

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Обґрунтовуючи свою заяву про видачу дублікату виконавчого листа, ПАТ «ПУМБ» посилалося на те, що наявні підстави для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки виконавчий лист втрачено не з вини Банку, а при пересилці на адресу стягувача.

Доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять.

Доводи заяви про видачу оригіналу виконавчого листа відповідають фактичним обставинам справи.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з пунктом 1 частини 1статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Відповідно до зазначеної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

У справі встановлено, що виконавчий лист №641/2247/13-ц , виданий 02.10.2013 року ПАТ «ПУМБ», який було пред`явлено до виконання 26 березня 2015 року.

25 січня 2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документу, щодо примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2013 року у справі № 641/2247/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 52 743 грн. 10 коп.

Оскільки з цього часу строк розпочав свій перебіг заново, то в силу вимог статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк на звернення до виконання виконавчого документу не пропущений.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому, відповідно до вимог п. 3 ч.3 ст.376 ЦПК України, вона підлягає скасуванню, а заява ПАТ «ПУМБ» про видачу дублікату виконавчого листа підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п. 3 ч. 3 ст.376, ст. ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року скасувати та постановити нову.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа з виконання заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2013 року, ухваленого по цивільній справі № 641/2247/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 10 вересня 2020 року.