Провадження № 2/317/103/2020 Справа № 317/3051/19
25 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Нікітіна В.В.
при секретарі судового засідання Московкіної І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 412500,00 грн. посилаючись на те, що 26.02.2016 позивач за письмовим договором позики передала відповідачу у власність 412500,00 грн. Згідно зазначеного договору відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти до 01 червня 2016 року. Однак відповідач свої зобов`язання згідно договору в строки не виконав, до теперішнього часу грошові кошти ОСОБА_2 позивачу не повернув. Це змусило позивача звернутися до суду з позовною заявою за захистом порушеного права.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, але подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання жодного разу не з`явився, відзиву на позов не подав.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Як вбачається з договору позики грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою М.В., зареєстровано в реєстрі за № 411, укладеного 26.02.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 412500,00 грн., з терміном повернення до 01 червня 2016 року.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як вбачається з матеріалів справи між сторонами було укладено договір позики, який підтверджує передачу грошей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, 29 липня 2019 року позивачем ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу про сплату боргу за договором позики, яку відповідачем не задоволено.
Таким чином, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 412500,00 грн.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 4125,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 363 від 15.07.2019, яка долучена до матеріалів справи.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за договором позики задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 412500,00 (чотириста дванадцять тисяч п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 4125,00 (чотири тисячі сто двадцять п`ять) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Нікітін