У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2020 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Панченко О.М.

за участю:

секретаря судових засідань - Чехун Ю.В.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Панченко О.М. (а.с. 11).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 15).

10.12.2019 року, 30.01.2020 року та 21.02.2020 року позивач в судові засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила та не скористалася процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у її відсутність.

У зв`язку з третьою неявкою позивача в судові засідання судом було ініційовано питання щодо залишення даної позовної заяви без розгляду, на підставі ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо залишення даного позову без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За нормами ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховний Суд Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2019 року (справа №310/12817/13; провадження №61-36375св18).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач тричі поспіль не з`явилася в судове засідання, докази, які мали підтвердити поважні причини неявки сторони позивача до суду в матеріалах справи відсутні, позивач не скористалася процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у її відсутність, в той же час проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки позивач протягом усього часу розгляду справи має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства третя неявка позивача в судове засідання є підставою залишити без розгляду дану позовну заяву.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, заява якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Панченко