Справа №: 398/487/20
провадження №: 2/398/794/20
УХВАЛА

"25" лютого 2020 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловський В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які утримуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , які стягнуті за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.06.2010 року, з 1/4 на 1/6 частини заробітку та всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2020 р. дану справу розподілено судді Орловськоу В.В.

Оскільки позивач по справі ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_3 , яка працює секретарем судового засідання Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, та перебуває у декретній відпустці, крім того, так як ОСОБА_3 є третьою особою по даній справі, суддя Орловський В.В. заявляє самовідвід, так як дана обставина, може викликати об`єктивний сумнів в неупередженості або об`єктивності судді під час розгляду справи.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі, питання про відвід вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Згідно з ч.8 цієї статті суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічний принцип відображено в ч.1 ст.15 Кодексу суддівської етики.

Оскільки позивач по справі ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_3 , яка працює секретарем судового засідання Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, та перебуває у декретній відпустці, та оскільки ОСОБА_3 є третьою особою по даній справі, що відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України є обставинами, які можуть викликають об`єктивний сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, тому заява судді про самовідвід є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.36,39,40 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву про самовідвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловського В.В. по цивільній справі № 398/487/20 (провадження № 2/398/794/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Орловський В.В.