Номер провадження: 22-ц/813/4019/20
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Заява ОСОБА_2 обґрунтована тим, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінростбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 447 640, 70 грн та судові витрати у розмірі 1 820 грн. На виконання вказаного рішення ПАТ «Фінростбанк» було видано виконавчий лист. 26 березня 2019 року між ПАТ «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронов О.Б. та ОСОБА_2 було укладено договір № 64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого банк відступив, а ОСОБА_2 набув права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/00537 від 26.10.2010 року, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати їх обов`язки, за кредитними договорами, договорами поруки, іпотеки, застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору. Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором № 64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року. Таким чином до ОСОБА_2 перейшло право вимоги за кредитним договором.

Крім того, після отримання від ПАТ «Фінростбанк» матеріалів кредитної справи було виявлено відсутність оригінала виконавчого документа, що стало підставою звернення до суду із вказаною заявою.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.09.2019 року роз`єднано вимоги ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та виділено у самостійні провадження вимоги ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено та поновлено ОСОБА_2 строк.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконаня, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Належним чином повідомлені учасники справи до судового засідання, призначеного на 01.09.2020 року на 15.00 годину не з`явилися, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням причин неможливості з`явитися до суду, не подавали.

Відповідно до ч.2 ст..372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без присутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінростбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 447 640, 70 грн та судові витрати у розмірі 1 820 грн. Рішення суду набрало чинності 10.01.2011 року (а. с. 26-28).

25.01.2011 року Київським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінростбанк» заборгованоста за кредитним договором у розмірі 1 447 640, 70 грн та судові витрати у розмірі 1 820 грн. (а. с. 21-22).

Постановою заступника начальника ВДВС Ялтинського міського управління юстиції Котовою І.В. від 27.03.2013 року повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п.6 ч.1 ст.47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року (а.с.23).

26 березня 2019 року між ПАТ «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронов О.Б. та ОСОБА_2 було укладено договір № 64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого банк відступив, а ОСОБА_2 набув права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/00537 від 26.10.2010 року, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати їх обов`язки, за кредитними договорами, договорами поруки, іпотеки, застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору. За цим договором ОСОБА_2 набуває усі права кредитора.

Відповідно акту прийому передачі до договору про відступлення права вимоги № 64 від 26.03.2019 року ПАТ «Фінростбанк» передав новому кредитору ОСОБА_2 право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 1/00537 від 26.10.2010 року, де боржником виступає ОСОБА_1 , а також всі кредитні документи.

Задовольняючи заяву та поновлюючи строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що до відступлення права вимоги за договором № 64 від 26.03.2019 року, новий кредитор не мав можливості пред`явити виконавчий лист до виконання і тому причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважними.

Проте, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.22 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час видачі районним судом виконавчих листів, строк пред`явлення виконавчих листів, виданих на підставі рішення, що набуло законної сили - протягом року з дня набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що виконавчий лист первісним стягувачем ПАТ «Фінростбанк» був пред`явлений виконавцеві для примусового виконання та в подальшому повернутий постановою державного виконавця від 27.03.2013 року стягувачеві на підставі п.6 ч.1 ст. 47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Частиною 3 статті 23 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження», що діяла на час повернення стягувачеві виконавого документу органами ДВС, визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Одеси 25.01.2011 року, після переривання, закінчився 27.03.2016 року.

Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак реалізація вказаного права повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строках.

Європейський суд з прав людини в свої рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права до ступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За змістом зазначених статей закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Згідно ч. 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до п. 6.2 Договору про відступлення права вимоги від 26.03.2019 року Новий кредитор ( ОСОБА_2 ) підтверджує, що до моменту укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами, змістом Основних договорів та зауважень до них немає і приймає на себе всі ризики, пов`язані із Основними договорами та Правами вимоги.

Тобто, на момент переходу прав кредитора до ОСОБА_2 первісний кредитор ПАТ «Фінростбанк» пропустив строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-8009/10, виданого Київським районним судом м. Одеси 25.01.2011 року, і про це новому кредитору (заявнику) було відомо.

Пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання первісним стягувачем є суб`єктивною обставиною, що цілком залежала від його волі, тобто не є обставиною, яка об`єктивно перешкоджала вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк, а тому не є поважною причиною для поновлення цього строку заявнику (новому кредитору).

Відтак підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні.

Наведеного суд першої інстанції не врахував і прийшов до необгрутованого висновку про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання і наявність підстав для його поновлення.

Враховуючи наведене ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 09.09.2020 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова