Справа № 323/1255/19
Провадження № 2/323/50/20
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

04.09.2020 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Н.В.Фісун, за участю секретаря А.О.Мірошниченко, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.09.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 18.04.2019 року має заборгованість - 31545,15 грн. яка складається з: 15744, 96 грн. - заборгованість за кредитом, 5606,76 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками, 7465,09 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 750,00 грн.- нараховано пені за несвоєчасність боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф (фіксована частина); 1478,34 грн.-штраф (процентна складова).

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 31545,15 гривень за кредитним договором №б/н від 25.09.2006 року, судові витрати у розмірі 1921, 00 грн.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 29.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Від представника відповідача надійшов до суду відзив, де він просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Згідно відповіді на відзив представник АТ КБ «Приватбанк» просить задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, прохав суд задовольнити у повному обсязі

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити .

Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.09.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача перед банком станом на 18.04.2019 року має заборгованість - 31545,15 грн. яка складається з: 15744, 96 грн. - заборгованість за кредитом, 5606,76 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0, 00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками, 7465,09 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 750, 00 грн.- нараховано пені за несвоєчасність боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф (фіксована частина); 1478,34 грн.-штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника, яка додана до позовної заяви, від 25.09.2006 року процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також не передбачена відповідальність по заборгованості за простроченим тілом кредиту.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача 5606,76 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0, 00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками, 7465,09 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 750, 00 грн.- нараховано пені за несвоєчасність боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф (фіксована частина); 1478,34 грн.-штраф (процентна складова), у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року.

Укладений між сторонами кредитний договір від 25.09.2006 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те, що в період часу з 18 по 19 червня 2018 року з кредитного рахунку ОСОБА_1 було знято кошти в сумі 8539,49 грн. та оформлено кредит в розмірі 7500,00 грн. не заслуговують на увагу та не звільняють його від обов`язку належного виконання умов кредитного договору.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказував, що ОСОБА_1 не повинен відповідати за шахрайські дії осіб, які зняли кошти з його картрахунку, у зв`язку з чим він звернувся із заявою до Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення щодо нього злочину за фактом несанкціонованого заволодіння коштами з його кредитного рахунку. За вказаною заявою до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне провадження № 0000486 від 10.07.2018 року.

Відповідно до постанови від 9 липня 2019 року кримінальне провадження , внесене до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне провадження № 0000486 від 10.07.2018 року було закрито у зв?язку з відсутністю в події складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с.169).

14 липня 2020 року постанову від 9 липня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000486 скасовано та повернуто матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування.

Відповідно до Постанови Запорізького апеляційного суду від 1.11.2019 року рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2019 року про захист прав споживача скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.(а.с.117-121).

Судом була досліджена Постанова Запорізького апеляційного суду від 1.11.2019 року ( так як відповідач не надав жодного доказу у справу щодо своїх заперечень) в якій вказано, що за результатами перевірки заяви ОСОБА_1 щодо банківських операцій, здійснених 18-19 червня 2018 року, фахівцями АТ КБ «Приватбанк» було встановлено, що всі операції проводилися з фінансового телефону за допомогою використання особистої інформації клієнта банку. Також дана інформація була і вказана позивачем у відповіді на відзив від 23.04.2020.(а.с.201).

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частини першої статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно пункту 1.27 статті 1 Закону платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно із статтею 14 Закону, користувач зобов`язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та Умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання спеціального платіжного засобу особам, які не мають на це законного права або повноважень. Держатель картки зобов`язаний надійно зберігати спеціальний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватись ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які використовувались користувачем.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Пунктом 2.1.4.18 Умов та Правил надання послуг АТ КБ «Приватбанк» передбачено, що відповідальність за всі операції, зроблені в мережі Інтернет по Картках, прив`язаних до Карткового рахунку Клієнта, покладається на самого Клієнта. У разі виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, Клієнт повинен подати заяву до Банку з цього питання.

Суду не надано доказів своєчасного та негайного звернення ОСОБА_1 в Банк із заявою про внесення картки в стоп -лист платіжної системи.

Згідно п.1.1.5.14 Умов та правил, Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему «Приват-24», систему MobileBanking з використання передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

За таких обставин, саме на відповідача покладено обов`язок нерозголошення (не розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.

Враховуючи, що операції з переказу коштів були здійснені з використанням реквізитів платіжної картки, які відомі тільки власнику картки, АТ КБ «Приватбанк» не повинен нести відповідальність за дані операції.

Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 15744 (п`ятнадцять тисяч сімсот сорок чотири) гривні 96 коп., а врешті вимог позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 958 грн. 77 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.526,610,611,625,634,1052,1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 279, 353,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Токмачка, Оріхівського району, Запорізької області, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість по кредитному договору №б/н від 25.09.2006 року на загальну суму 15744 (п`ятнадцять тисяч сімсот сорок чотири) гривні 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Токмачка, Оріхівського району, Запорізької області, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) судовий збір в розмірі 958 грн. 77 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 9 вересня 2020 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун