РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Кремінна

Справа № 414/1280/20

Провадження № 2/414/312/2020

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Горбаньової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кремінна справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності, посилаючись на те, що 20.09.2003 року уклала шлюб з відповідачем. 03.06.2009 року під час шлюбу ОСОБА_2 згідно договору міни укладеного з ОСОБА_3 отримав у власність будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . При укладанні договору міни нотаріус в державному акті на право власності на землю серії ЛГ № від 09.06.2000 року, зробив напис який завірив печаткою, згідно якого 03.06.2009 року, за реєстровим № 514 посвідчено договір міни на підставі якого право власності на земельну ділянку переходить до ОСОБА_2 . Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 04.10.2010 року шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Згідно зазначеного рішення за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . З липня 2009 року по теперішній час позивач зареєстрована та постійно мешкає в зазначеному житловому будинку. Позивач зазначає, що у зв`язку з відчуженням на її користь житлового будинку вона має право на визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 0,3218 га, що розташована за вказаною вище адресою згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №, а тому просить визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника адвоката Брошка І.В.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначене судом прийнято рішення про не здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою суду від 08 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Інших процесуальних дій не вчинялося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2010 року по справі № 2-1934-2010 р. під час вирішення питання про розподіл майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 40000,00 грн. (а.с. 14-16).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 528), повноцінним власником житлового будинку є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 25-27)

Зазначений житловий будинок раніше, під час перебування у шлюбі, на підставі договору міни від 03 червня 2009 року належав ОСОБА_2 та знаходиться на земельній ділянці, площею 0,3218 га, яка розташована за зазначеною вище адресою згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №, виданого на ім?я ОСОБА_3 . Зазначений Державний акт має примітку нотаріуса Кремінського нотаріального округу Карпенко І.В. про перехід права власності на вказану земельну ділянку до ОСОБА_2 згідно договору міни (а.с. 11-13, 17).

Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом статті 377 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім

багатоквартирних будинків).

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Перелічені вище обставини повністю узгоджуються з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України №6-2225 цс16 від 12 жовтня 2016 року.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 правомірно набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями на підставі рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2010 року у зв?язку з поділом майна подружжя. Право власності на нерухомість зареєстроване у встановленому законом порядку. Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на приватизованій земельній ділянці згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №.

Приймаючи до уваги загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, невизнане право позивача підлягає захисту, а тому суд вважає за необхідне констатувати перехід права власності до позивача на зазначену вище земельну ділянку у зв?язку з переходом права власності на нерухомість, що на ній розташована, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вище викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 328, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України та керуючись ст.ст. 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355ЦПК України ЦПК України, суд

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 15.05.2009 року Рубіжанським МВ ГУМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , право власності на земельну ділянку, площею 0,3218 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № від 09 червня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №347.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Тесленко