ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2940/20 Справа № 207/2914/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Савченко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю. Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 26 вересня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , був укладений Кредитний договір № 105/6-355-8 про надання кредиту в розмірі 48 000 (сорок вісім тисяч) доларів США 00 центів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14, 0 % на рік з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 25 вересня 2028 року.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Відповідач зобов`язувався забезпечити повернення кредиту на позичковий рахунок та щомісячну сплату нарахованих відсотків.

26 вересня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором укладено Іпотечний договір № 105/24-219-8. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26 вересня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, було укладено Договір поруки № 105/29-53-8 між Банком та ОСОБА_2 . Таким чином ОСОБА_1 ОСОБА_2 є солідарними боржниками за Кредитним договором.

Але відповідачами не виконані вимоги в повному обсязі, про що свідчить наявна заборгованість.

Станом на 26 травня 2014 року заборгованість позичальника по кредиту становить 83 155, 60 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 26.05.2014 року, становить 974 179 (дев`ятсот сімдесят чотири тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 70 копійок, із них: - заборгованість за кредитом - 46 348, 33 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 542 977 (п`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) гривень 31 коп.; - заборгованість за відсотками 31 361, 99 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 367 410 (триста шістдесят сім тисяч чотириста десять) гривень 21 коп.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1 511, 76 доларів США, згідно курсу НБУ становить 17 710 (сімнадцять тисяч сімсот десять) гривень 53 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3 933,51 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 46 081 (сорок шість тисяч вісімдесят одна) гривна 64 коп, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів та стягнути судові витрати (а.с.2-4).

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за Кредитним договором № 105/6-355-8 від 26 вересня 2008 року в розмірі 974 179 (дев`ятсот сімдесят чотири тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 70 копійок, що складається: - заборгованість за кредитом - 46 348, 33 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 542 977 (п`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) гривень 31 коп.; - заборгованість за відсотками 31 361, 99 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 367 410 (триста шістдесят сім тисяч чотириста десять) гривень 21 коп.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1 511, 76 доларів США, згідно курсу НБУ становить 17 710 (сімнадцять тисяч сімсот десять) гривень 53 коп.; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3 933,51 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 46 081 (сорок шість тисяч вісімдесят одна) гривна 64 коп.

Вирішено питання щодо судового збору (а.с.40).

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року (а.с. 76-77).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності, з наступних підстав.

Так, п. 4.4 Кредитного договору № 105/6-355-8 встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником зобов`язань, визначених в п.3.3.7, 3.3.8. цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

За п. 3.3.7, 3.3.8 договору встановлено обов`язок позичальника сплачувати проценти за використання кредиту та своєчасно та в повному обсязі погашати кредит.

Крім того, пунктом 1.1.1 договору встановлено, що погашення кредиту повинно здійснюватися до 20-го числа кожного місяця числа, починаючи з жовтня 2008 року.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок із погашення кредиту 20 липня 2009 року. Саме з цієї дати необхідно рахувати 90 календарних днів, про які йдеться в п.4.4 кредитного договору. 90 календарних днів спливли 18 жовтня 2009 року, тобто строком повернення кредиту стала не дата 26.09.2028 року, а дата 18 жовтня 2009 року. Таким чином, повернення всієї суми кредиту мало відбутися не пізніше 19 жовтня 2009 року і тому саме з цієї дати Банк дізнався про порушення свого права та саме з цієї дати почався відлік строку позовної давності.

Крім того, 30 листопада 2009 року, Банк направив позичальнику та поручителю повідомлення № 24/8.2-2423

Також, вказує, що Банком пропущено 6- місячний строк для пред`явлення вимоги до поручителя. Таким чином, порука, відповідно до приписів ч. 4 с. 559 ЦК України, є припиненою (а.с.78-82).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 105/6-355-8 про надання кредиту в сумі 48 000 (сорок вісім тисяч) доларів США 00 центів, строком до 25 вересня 2028 року із сплатою щомісячних відсотків у розмірі 14, 0 % на рік.

26 вересня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, було укладено Договір поруки № 105/29-53-8 між Банком та ОСОБА_2 .

Відповідачі зобов`язувалися забезпечити повернення кредиту та щомісячну сплату нарахованих відсотків.

Відповідачі умов кредитного договору в частині повернення кредиту та погашення відсотків за кредитним договором не виконали в повному обсязі, чим порушили умови кредитного договору, так і вимоги чинного законодавства України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів є обґрунтованими, оскільки позичальником порушено умови зобов`язання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування в порядку і на умовах зазначених в кредитному договорі, тому вказана заборгованість підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

При цьому, під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором.

Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

З досліджених доказів встановлено, що позичальник взяв на себе зобов`язання за кредитним договором повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25 вересня 2028 року.

Однак, умов кредитного договору в частині повернення кредиту та погашення відсотків за кредитним договором не виконано в повному обсязі, чим порушено умови кредитного договору.

У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК і умов укладеного кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 30 листопада 2009 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, в якій повідомив відповідачів про наявну заборгованість за кредитним договором № 105/6-355-8 від 26 вересня 2008 року та обов`язок її сплати (а.с.85).

Отже відповідно до зазначеної вимоги банк вимагав повернення кредитної заборгованості у повному обсязі.

Отже, представивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК змінив строк виконання основного зобов`язання.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання всіх вимог визначених порукою.

Відповідно до ст.559 ЦК України строк дії договору поруки встановлений у 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Оскільки позивач подав вимогу про повне погашення заборгованості по кредиту 30 листопада 2009 року відповідно 6 місячний строк поруки сплив 30 квітня 2010 року.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК строку виконання основного зобов`язання передбачений ч.4 ст.559 ЦК 6-місячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Отже, на момент подання позовної заяви строк стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 вже сплив, оскільки договір поруки припинив свою дію, і зобов`язання поручителя вже припинилися.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.ст. 257-258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

У зв`язку з тим, що у договорі не зазначено строк позовної давності, то відповідно до статті 257 ЦК України застосовується загальна позовна давність, яка складає три роки.

Оскільки, 30 листопада 2009 року, позивач пред`явив вимогу про повернення кредиту в повному обсязі і цією вимогою банк змінив строк виконання основного зобов`язання, який сплив 30 листопада 2012 року, а позов про стягнення заборгованості поданий позивачем до суду лише у липні 2014 року, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності щодо захисту порушених прав та інтересів.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Жодних об`єктивних підстав, що перешкоджали би позивачу, для звернення до суду в межах строку позовної давності суду не надано.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що на момент пред`явлення позову договір поруки припинив свою дію та позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, а також враховуючи, що сплив позовної давності є самостійною правовою підставою для відмови у позові, колегія суддів вважає запотрібне застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позову з наведених підстав.

Згідно п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір, за подання апеляційної скарги, у розмірі 5 481 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 481 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: