Справа № 628/2050/20
Провадження № 2/628/829/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2020 року місто Куп`янськ
Куп`янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Демченко І.М.,
за участю секретаря Романової Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Куп`янську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю
Оскільки на час набуття права власності на цей об`єкт нерухомості вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , на нього розповсюджується презумпція спільної сумісної власності подружжя. Однак, враховуючи те, що вартість предмета договору була сплачена нею за рахунок особистих коштів, які залишилися у неї від продажу квартири, набутої в результаті приватизації; з доходів, отриманих від приватної нотаріальної діяльності та грошових коштів, подарованих особисто їй батьками, просить суд визнати за нею право особистої приватної власності в цілому на вищезазначений майновий комплекс.
Ухвалою суду від 17.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Маслій Т.В. не з`явилися надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У судові засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, не повідомивши про причини, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному вебпорталі судової влади України. Відзив не подано.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважав за необхідне провести заочний розгляд справи, про що 09.09.2020 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі його неявки в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.
Крім того, частиною 8 статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.
Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у шлюбі з 24.02.1996 по 13.04.2006 (а.с.9-10).
30.12.2004 між Куп`янською міською радою Харківської області та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язався передати у власність покупця майновий комплекс, що знаходяться в АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці Куп`янської міської ради, а покупець зобов`язується прийняти вказаний майновий комплекс і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені у цьому Договорі. Цей майновий комплекс складається з: адмінбудівлі літ. „ А", площею 371,9м2; гаражу літ. „Б"; гаражу літ. „В"; гаражу літ. „Г".
Актом прийому-передачі від 17.01.2005 підтверджено, що майновий комплекс, розташований по АДРЕСА_1 прийнятий покупцем ОСОБА_1 та зареєстрований за нею на праві власності (а.с.13,19).
Роз`ясненнями п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", яка узгоджується із Рішенням Конституційного Суду України № 1-рп/99 по справі № 1-7/99 за конституційним зверненням про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів визначено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.
Оскільки право власності на майновий комплекс за ОСОБА_1 зареєстровано після 01.01.2004, при вирішенні справи підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України.
Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3)мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.
Сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя, якщо спростовується презумпція спільності майна подружжя.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 у 2004 році від приватної нотаріальної діяльності отримала дохід у розмірі 105392грн. (а.с.21-22).
Крім того, 18.01.2001 нею за 9400грн. було продано приватизовану чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.01.2001, зареєстрованим в реєстрі за № 261(а.с.23).
Статтею 50 Сімейного кодексу України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".
Таким чином, наданими позивачкою письмовими доказами - договором купівлі-продажу квартири, заявою про обдаровування та декларацією про доходи, одержані від приватної нотаріальної діяльності, судом достовірно встановлено, що майновий комплекс придбано позивачкою хоч і в період перебування її в шлюбі з відповідачем, однак не за рахунок спільних коштів подружжя, а за її особисті кошти, адже сума отриманих нею коштів за продаж квартири, отриманих у дар та від нотаріальної діяльності, є значно більшою, ніж сума сплачених нею грошових коштів при купівлі майнового комплексу, отже є її особистою власністю та не є спільним майном подружжя, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 23, 76-81, 141, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 68, 69 Сімейного Кодексу України
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , право особистої приватної власності в цілому на майновий комплекс, що розташований на земельній ділянці Куп`янської міської ради Харківської області за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з адміністративної будівлі літ. «А» площею 371,9м2; гаражу літ. «Б»; гаражу літ. «В»; гаражу літ. «Г».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що на підставі пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» в редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020 під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий : І.М.Демченко