Справа № 648/1174/20
Провадження № 2/648/506/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області в залі судових засідань № 4 Білозерського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач 29 квітня 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи позов тим, що 8 листопада 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області Луб`янським В.А. За умовами цього договору відповідач отримав від нього грошові кошти у сумі 37 000 грн, які зобов`язався повернути у строк до 30 квітня 2017 року.

В обумовлений договором термін відповідач кошти не повернув, на неодноразові звернення з вимогою повернути гроші не реагує, що і змусило його звернутися з вказаним позовом до суду.

Просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 37 000 грн, три проценти річних за користування коштами, що становить 3 329 грн 01 коп., 8 395 грн 30 коп інфляційні збитки, а всього 49 174 грн 31 коп. та судові витрати.

5 травня 2020 року ухвалою судді провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

У судове засідання позивач не прибув, спрямував до суду заяву про підтримання позовних вимог, справу просив розглянути без його участі, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на фіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив; відзив на позовну заяву або заперечення на позов до суду не надавав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 247 частини 2 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого.

Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

8 листопада 2016 року ОСОБА_2 за умовами договору позики отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 37 000 (тридцять сім тисяч) грн, які зобов`язався повернути до 30 квітня 2017 року. Вказаний договір позики посвідчений приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області Луб`янським В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 915.

Відповідно до статтей 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Позивач в обґрунтування своїх вимог надав суду оригінал (один із трьох примірників) договору позики укладеного 8 листопада 2016 року між ним та відповідачем по справі - ОСОБА_2 .

Із долучених до матеріалів справи розрахунків по загальній заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики вбачається, що 37 000 грн складає основний борг за договором позики, 3 329 грн 01 коп. складають три проценти річних за користування коштами та 8 395 грн 30 коп. інфляційні збитки, всього 49 174 грн 31 коп.

Як вбачається із умов договору позики, за позикодавцем зокрема зберігається право вимагати повернення позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми.

Відтак підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення збитків, завданих інфляцією та трьох процентів річних з простроченої суми. При цьому, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання, боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такий правовий висновок зроблений Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №113цс14, який, відповідно до статті 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він єпоказникомзмінивартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним.

Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі № 62-97р від 3 квітня 1997 року, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із платежів, які необхідно зробити в різні періоди, кожен платіж збільшується на величину індексу інфляції за відповідний період, а результати додаються.

Розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, зроблений позивачем, суд вважає правильним.

Дослідив та оцінив усі докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦК України, а відтак підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума сплаченого ним судового збору при подачі позову до суду в розмірі 840 грн 80 коп., інші витрати понесені позивачем згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути покладені на відповідача.

Керуючись статтям 7-13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, статтями 204, 509, 526, 527, 610-612, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики в сумі 37 000 (тридцять сім тисяч) грн, 3 329 (три тисячі триста двадцять дев`ять) грн 01 коп. - три проценти річних за користування грошима, 8 395 (вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) грн 30 коп. інфляційних втрат, а всього 49 174 (сорок дев`ять тисяч сто сімдесят чотири) грн 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Сокирко Л.М.