Справа № 234/1996/16-ц
Провадження № 2/234/403/20
РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2020 року

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Переверзевої Л.І.,

Секретаря Ридош Г.Ю.,

За участю:

Представника позивача - Краснокутського А.С,,

Представника відповідача Губенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне.

16.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н. Згідно умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 23000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, отже, зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку із зазначеними порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість 53422,86 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 22858,53 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 27544,19 гривень, штраф у розмірі 500 гривень, (фіксована частина) та 2520,14 грн. (процентна складова).

Просили суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 53422,86 гривень за договором №б/н від 16.11.2010 року, а також судові витрати у розмірі 1378,00 гривень.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, в обґрунтування зазначивши наступне.

В анкеті заяві, підписаній позичальником від 16 листопада 2010 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язанням у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк просить стягнути з відповідача тіло кредиту, заборгованість по відсоткам за користування кредитом, пеню, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитом. В обґрунтування вимог позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на офіційному сайті ПриватБанку та є невід`ємними частинами спірного договору. Стверджує, що відповідачем не доведено, що саме витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, наданий позивачем розумів, ознайомився і погодився відповідач, а також вказані документи на момент отримання коштів відповідачем містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Вважає, що роздруківка з сайту не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від його волі. Крім того, витяг з Тарифів банку, на який посилається банк в позові, в матеріалах справи відсутній, в них міститься лише довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів льготного періоду, яка не містить підпису відповідача, а тому не може розцінюватися як частина кредитного договору. Посили відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, штрафів (фіксована частина) та штрафів (процентна складова). Стосовно стягнення заборгованості по тілу кредиту, то представник позивача зазначає, що позивачем в рахунок погашення боргу сплачено 13767,65 гривень., тобто залишок заборгованості за тілом кредиту складає 9090,88 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та стягнення штрафів, оскільки вважає, що відсоткова ставка та порядок нарахування відсотків та штрафів сторонами не погоджено.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

16.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н. Згідно умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 23000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно розрахунку за договором б/н від 16.11.2010 року, наданого позивачем, зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 31.12.2015 має заборгованість 53422,86 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 22858,53 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 27544,19 гривень, штраф у розмірі 500 гривень, (фіксована частина) та 2520,14 грн. (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 16.11.2010. процентна ставка, строки дії договору, умови кредитування не зазначено, що було правомірно враховано судом першої інстанції.

При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Надані позивачем Умови не містять підпису відповідача ОСОБА_1 .

Отже, суд приходить до висновку , що АТ КБ "ПриватБанк" не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

В зв`язку з чим, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 16.11.2010 року №б/н.

Таким чином, враховуючи той факт, що позивачем не долучено до позовної заяви Умов та правил про надання банківських послуг, які б містили підпис позичальника, суд приходить до висновку, що АТ КБ "ПриватБанк" не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач була ознайомлена саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг, які надані позивачем до позову.

Наведена позиція суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Отже, надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у зв`язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг умов щодо пені та комісії, штрафу (фіксована складова), штрафу (процентна складова) також не містить. Документ, який би засвідчував отримання відповідачем під підпис пам`ятки, яка містить тарифи і основні умови кредитування, до надано не було.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.

В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафами стягненню не підлягають.

Позивач просить про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 22858,53 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 29.03.2019 року по 01.12.2019 здійснювала погашення заборгованості на загальну суму 13767,65 гривень, що підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягає стягненнюсума заборгованості за простроченим тілом кредиту, не погашена на момент розгляду справи, тобто в розмірі 9090,88 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 06.06.2019.

Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 589,62 гривні.

На підставі викладеного та статей 207, 261, 509, 525, 526, 530, 551, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299 код ЕДРПОУ 14360570 р/р № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.11.2010 року, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 9090,88 (дев`ять тисяч дев`яносто, 88) гривень.

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - 27544,19 гривень, штрафу (фіксована частина) - 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) - 2520,14 гривень - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299 код ЕДРПОУ 14360570 р/р № НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 589,62 (п`ятсот вісімдесят дев`ять, 62) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Донецького Апеляційного суду через Краматорський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. І. Переверзева