печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7499/17-ц
У Х В А Л А

"02" вересня 2020 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_3,

при секретарі судових засідань Грицюк Н. А.,

за участі представника заявників Борух В. А. ,

представників АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Бауліної В. О., Лазовського О. В., Самсоновича О. А., Пожидаєва А. М.

представника Кабінету міністрів України Малюська Д. Л.,

представника Міністерства фінансів України Іщенка Р. А.,

вирішивши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відвід головуючого судді у справі щодо визначення порядку виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року у справі № 757/7499/17-ц за позовом «CAMERIN INVESTMENTS LLP», «SUNNEX INVESTMENTS LLP», «TAMPLEMON INVESTMENTS LLP», «BERLINI COMMERCIAL LLP», «LUMIL INVESTMENTS LLP», «SOFINAM INVESTMENTS LLP» до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Міністерства фінансів України, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника АТ КБ «ПриватБанк» про відвід головуючому судді ОСОБА_3 відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України у справі щодо визначення порядку виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року у справі № 757/7499/17-ц.

Заява про відвід обґрунтована тим, що AT КБ «ПриватБанк» звернулося 12.08.2020 до Національного антикорупційного бюро України з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просило внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за фактами, описаними у заяві про кримінальне правопорушення, і розпочати досудове розслідування відносно судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 за частиною 2 статті 364 КК України і частиною 2 статті 376-1 Кримінального кодексу України. Повідомлені AT КБ «ПриватБанк» у заяві від 12.08.2020 про вчинення кримінального правопорушення, скеровані Національним антикорупційним бюро України до Державного бюро розслідувань.

На переконання представника AT КБ «ПриватБанк», факт перебування на розгляді Державного бюро розслідувань заяви AT КБ «ПриватБанк» про вчинення суддею Вовком С. В. кримінального правопорушення свідчить про наявність у судді ОСОБА_3 конфлікту інтересів із AT КБ «ПриватБанк». Наявність конфлікту інтересів є обставиною, що може вплинути на неупередженість та/або об`єктивність судді при розгляді справи та прийнятті рішення по ній.

Представники АТ КБ «ПриватБанк» та представник Кабінету міністрів України Малюська Д. Л., а також представник Міністерства фінансів України Іщенко Р. А. заяву про відвід підтримали та просили задовольнити.

Представник заявників заяву про відвід головуючого судді вважав безпідставною, просив відмовити у її задоволенні.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Обставина звернення AT КБ «ПриватБанк» до правоохоронних органів із заявою про вчинення суддею кримінального правопорушення під час розгляду справи не є обставиною, яка вказує на наявність реального конфлікту інтересів чи потенційного конфлікту інтересів з огляду на таке.

Згадані поняття розкриваються у положенні частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з яким потенційним конфліктом інтересів є наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У цій же статті зазначено, що приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Таким чином обов`язковою складовою як потенційного конфлікту інтересів, так і реального конфлікту інтересів є наявність майнового чи немайнового інтересу особи, в даному випадку судді, який здійснює розгляд справи.

Разом з тим, AT КБ «ПриватБанк» не вказано будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність приватного інтересу судді у розгляді справи, а обставина звернення сторони у справі до правоохоронних органів не створює автоматичних наслідків у формі їх виникнення.

З огляду на те, що стороною AT КБ «ПриватБанк» вже втретє заявляється відвід судді з очевидно надуманих підстав, суд вважає за необхідне зауважити, що залежно від конкретних обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, що свідчить про зловживання процесуальними правами.

Про зловживання стороною AT КБ «ПриватБанк» процесуальними правами також свідчить та обставина, що заява про відвід направлена до суду по електронній пошті 28 серпня 2020 року о 22-01 год, тобто у останній робочий день тижня (п`ятницю) у позаробочий час.

Загальні правила ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України, регламентує порядок роботи з документами з моменту їх надходження чи створення до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи визначає Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затверджена Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, (далі - Інструкція з діловодства).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції канцелярія щоденно протягом робочого часу суду забезпечує прийняття та реєстрацію документів, що подаються до відповідного суду. Кожен документ реєструється в суді лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час.

Вимоги Інструкції є обов`язковими для виконання усіма працівниками суду, а тому заява AT КБ «ПриватБанк» про відвід судді була зареєстрована у автоматизованій системі документообігу суду (далі - АСДС) у перший робочий день після її надходження - 31 серпня 2020 року та передана судді.

Оскільки судове засідання було призначене на 02 вересня 2020 року, то точний момент надходження заяви про відвід до суду впливав на подальшу процедуру розгляду такого відводу з дотриманням правил, визначених цивільним процесуальним законодавством, а саме: вирішення питання про відвід буде здійснювати суддя, який не входить до складу суду, чи заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Представник AT КБ «ПриватБанк» будучи фаховим юристом (адвокатом) не могла бути необізнаною про особливості порядку вирішення заявленого відводу, встановлені статтею 40 ЦПК України, адже відповідно до статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Маніпулюючи наведеними обставинами, представники AT КБ «ПриватБанк» також в судовому засіданні посилались на те, що начебто звернулись до суду із заявою про відвід 28 серпня 2020 року, тобто за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання (02 вересня 2020 року), а тому такий відвід повинен був вирішуватись суддею, який не входить до складу суду.

Такі твердження є хибними та не відповідають дійсності, оскільки заява про відвід надійшла до суду та зареєстрована у АСДС 31 серпня 2020 року у відповідності до вимог Інструкції з діловодства, а перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 123 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зацікавлена особа має лише демонструвати належне виконання всіх процесуальних заходів, які її стосуються з метою запобігання затримок, і отримання доступу до заходів національного законодавства щодо скорочення проваджень (рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року, заява № 11681/85, § 35).

Аналогічно ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Шehбk v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

За приписами пункту 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

За правилами частини першої, пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведеного, суд визнає заявлення АТ КБ «ПриватБанк» завідомо безпідставного відводу зловживанням процесуальними правами та залишає заяву без розгляду з метою протидії недобросовісно створюваним учасником справи перепонам для руху справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 36, 37-39, 40, 41, 44, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відвід головуючого судді у справі щодо визначення порядку виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року у справі № 757/7499/17-ц за позовом «CAMERIN INVESTMENTS LLP», «SUNNEX INVESTMENTS LLP», «TAMPLEMON INVESTMENTS LLP», «BERLINI COMMERCIAL LLP», «LUMIL INVESTMENTS LLP», «SOFINAM INVESTMENTS LLP» до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Міністерства фінансів України, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 07.09.2020.

Головуючий С. В. Вовк