РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року

м. Рівне

Справа № 563/1604/18

Провадження № 22-ц/4815/65/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В.,Шимків С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року, ухваленого в складі судді Загородько Н.А., дата складання повного тексту судового рішення не зазначена, у справі №563/1604/18

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтований тим, що 04 червня 2018 року о 14 год. 15 хв. в с. Жадківка по вул. Центральна, 50 Корецького району Рівненської області ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia» д/н НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Honda Jazz» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Корецького районного суду Рівненської області від 13 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності.

Вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50000 грн.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 12 000 (дванадцять тисяч ) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі, відповідач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд не врахував, що позивачем не надано відповідних доказів на обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди, а також не враховано, що адміністративне правопорушення вчинено з необережності. Всю суму завдану позивачу внаслідок ДТП позивач отримав в якості страхового відшкодування. А тому будь-яких зобов`язань перед позивачем у відповідача немає. Крім того, суд залишив поза увагою питання про розподіл судових витрат відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 червня 2018 року о 14 год. 15 хв. в с. Жадківка по вул. Центральна, 50 Корецького району Рівненської області ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia» д/н НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Honda Jazz» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Корецького районного суду Рівненської області від 13 серпня 2018 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Зазначена постанова суду набрала законної сили.

До того ж судом встановлено, що позивач скористався своїм правом потерпілої особи на звернення до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля та отримав страхове відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин , які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктами 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року(зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позивач має право на відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди, так як був пошкоджений належний йому автомобіль та завдані незручності в повсякденному житті.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст.23,1167 ЦК України, встановлені фактичні обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, виходячи з тривалості та тяжкості душевних страждань, характеру правопорушення, а також виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір суми, яка стягнута судом в рахунок відшкодування моральної шкоди з 12000 грн. до 6 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів понесення моральних страждань колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не ґрунтується на нормах матеріального права, адже сам по собі факт пошкодження автомобіля як майна позивача внаслідок ДТП свідчить про факт спричинення моральної шкоди (п.3 ч.2ст.23 ЦК України).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 36 Постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» надав роз`яснення про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ч.10 ст.141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У зв`язку із зміною судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку зменшенням суми відшкодованого на користь позивача судового збору з 462 грн. до 231,00 грн. Разом з тим, апеляційний враховує, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, тому судовий збір у сумі 2643 грн, яку відповідач сплатив при подачі апеляційної скарги підлягає, стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Однак, з врахуванням положень ч.10 ст.141 ЦПК України, до стягнення підлягає 1090,5 грн.

Керуючись ст.ст. 374, ст. 376, ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корецького районного суду від 29 жовтня 2019 року змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди 12000 грн. до 6000 грн.

В решті рішення залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1090,5 грн. судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 20 лютого 2020 року.

Головуючий :

Судді :