Справа № 308/3556/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

Суддів: Джуги С.Д.,Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Чучка Н.В.,

за участі представників сторін - Дубровська О.М. , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаргою Дубровської О.М. , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2019 року, головуючий суддя Придачук О.А., у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача - Ужгородська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача - Ужгородська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що вона працює в Ужгородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ст. Закарпатської обласної ради вихователем. 19.02.2017 року, після підвечірку, учень 6б класу цієї школи ОСОБА_4 піднявся на третій поверх школи, в хол, де стоїть телевізор та почав сперечатись з ОСОБА_5 за право сидіти на стільці перед телевізором. Під час розмови ОСОБА_4 обійняв ОСОБА_6 за тулуб і звалив його зі стільця на підлогу. Під час падіння на килим, що лежав на підлозі, ОСОБА_6 отримав невелике садно шкіри (до 2см.) з лівої сторони чола. Позивач обробила садно на чолі ОСОБА_6 перекисем водню, потім йодом, зробила обом учням зауваження. Садно на чолі ОСОБА_7 не кровило, з боку ОСОБА_6 не було жодних скарг на самопочуття, його не нудило, він не блював, тремтіння рук та запаморочення у ОСОБА_7 не було. У нього була адекватна поведінка і звичайне самопочуття. Фактично не було ніякого нещасного випадку, мало місце звичане побутове садно, тому викликати швидку допомогу та терміново повідомляти директора школи не було ніякої потреби. Листом Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів № 01-117 від 23.02.2017 року їй було запропоновано надати письмові пояснення з приводу інциденту, що трапився між учнями 19.02.2017 року у зв`язку з його тяжкими наслідками. Цей лист вона отримала поштою 02.03.2017 року. 03.03.2017 року позивач подала адміністрації школи листа про надання їй копій медичних або будь-яких інших документів відносно ОСОБА_6 щодо тяжкості наслідків від отриманого ним садна 19.02.2019 року для ознайомлення з ними та надання пояснень. У видачі копій документів їй було відмовлено. 13.03.2017 року Департаментом освіти і науки Закарпатсьої ОДА, за поданням Ужгородської спеціальної школи-інтернату І-ІІІ ст. Закарпатської ОДА, наказом № 21-дс «Про дисциплінарне стягнення» їй оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових та функціональних обов`язків.

Позивач не погоджується з вказаним наказом, вважає його безпідставним, таким, що винесений з порушенням приписів КЗпП, зокрема Департаментом освіти і науки не було дотримано правила та порядок застосування дисциплінарного стягнення, а саме від неї не було отримано письмових пояснень. Зазначає, що у зв`язку з відмовою адміністрації Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. надати їй документи відносно наслідків інциденту, вона письмові пояснення не змогла надати, але не відмовлялась від їх надання, а пов`язувала надання пояснень з ознайомленням з медичними або будь-якими іншими документами, оскільки без ознайомлення з зазначеними документами пояснювати немає чого. Оскільки вона від дачі пояснень не відмовлялася акт про її відмову від дачі пояснень не складався. Її представником - адвокатом Дубровською О.М. до Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи -інтернату І-ІІ ст. № 01-117 від 23.02.2017 року була подана заява про ознайомлення з матеріалами службового розслідування за фактом інциденту, що мав місце 19.02.2017 року. Під час ознайомлення матеріали службового розслідування мали заяву матері - ОСОБА_8 , доповідну записку вихователя ОСОБА_9 , талон-травмпункту від 20.02.2017 року, акт школи від 20.02.2017 року, подання школи з проханням оголосити ОСОБА_3 догану. На думку позивачки, її лист від 03.03.2017 року про видачу копій документів щодо тяжкості наслідків інциденту який трапився 19.02.2017 року не може вважатися пиьмовими поясненнями. Таким чином письмові пояснення ОСОБА_3 щодо порушення нею, за твердженням Департаменту освіти і науки трудової дисципліни, в матеріалах службового розслідування відсутні.

Також позивач посилається на те, що відповідно до ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни. Згідно наказу № 21-дс від 13.03.2017 року у його описовій частині зазначено, що догану оголошено за неналежне виконання своїх посадових та функціональних обов"язків. Проте описована частина вищевказаного наказу не містить визначення який саме дисциплінарний проступок вчинила ОСОБА_3 та не зазначено у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для застосування догани, чи могло це порушення бути підставою для застосування стягнення у вигляді догани згідно КЗпП України. При виданні наказу щодо оголошення догани Департамент освіти і науки обмежився лише загальними посиланнями на неналежне виконання обов"язків. Із зазначеного наказу не вбачається коли саме мав місце факт порушення та в яких діях ОСОБА_3 він полягає, в ньому відсутні посилання на конкретні обставини вчинення порушення трудової дисципліни, час його вчинення та час виявлення, відсутній склад дисциплінарного правопорушення. Крім того будь-яких фактів та доказів неналежного виконання ОСОБА_3 службових обов`язків оскаржуваний акт не містить, а загальне посилання на невиконання ОСОБА_3 посадових та функціональних обов`язків не може засвідчувати факт вчинення нею дисциплінарного проступку. А тому на підставі вищенаведеного просить суд задовольнити позов та скасувати наказ Департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації № 21-дс «Про дисциплінарне стягнення» про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді догани.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Дубровська О.М. , яка діє в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що оскаржуваний наказ №21-де від 13 березня 2017 року щодо накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді догани не відповідає зазначеним вище нормам законодавства, оскільки в ньому відсутні посилання на конкретні обставини вчинення порушення трудової дисципліни, час його вчинення та час виявлення, відсутній склад дисциплінарного правопорушення. Крім того, будь-яких фактів та доказів неналежного виконання ОСОБА_3 службових обов`язків оскаржуваний наказ не містить.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 станом на 19.02.2017 року працювала на посаді вихователя Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст.

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно наказу Департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації № 21-дс від 13.03.2017 року ОСОБА_3 оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових та функціональних обов`язків.

Згідно ч.1 147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до п. 1.1 посадової інструкції вихователя Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ст., затвердженої директором школи, вихователь призначається і звільняється з посади департаментом освіти і науки Закарпатської ОДА.

Таким чином за наявності підстав Департамент освіти і науки Закарпатської ОДА є органом який мав право застосувати до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зазначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення.

Встановлено, що 19.02.2017 року під час чергування ОСОБА_3 як вихователя Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ст. відбувся конфлікт між учнями цієї школи, в ході якого учень 6-А класу ОСОБА_6 отримав травму голови.

Згідно п. п. 2.6, 2.10, 2.17 посадової інструкції вихователя Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. вихователь здає і приймає дітей у встановленому порядку від помічників вихователя та вчителів школи; організовує виконання учнями режиму дня, виконання ними домашніх завдань, надає їм допомогу у навчанні, організації відпочинку, залучає їх до художньої і науково-технічної творчості, спортивних секцій, гуртків та інших об`єднань за інтересами; несе відповідальність за збереження життя і здоров`я вихованців, учнів під час навчально-виховного процесу; терміново повідомляє директора школи про нещасний випадок, що трапився з вихованцем, учнем, організовує надання першої, долікарської допомоги потерпілому, викликає медпрацівника.

Відповідно до п. п. 4.1,4.2 вищезазначеної посадової інструкції вихователь несе відповідальність за життя і здоров`я учнів класу, за порушення їхніх прав і свобод, визначених законодавством України, за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього розпорядку школи, законних розпоряджень директора школи і інших локальних нормативних актів, посадових обов`язків, визначених даною Інструкцією, вихователь несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством.

Матеріалами справи, вбачається, що 20.02.2017 року вихователем ОСОБА_9 на ім`я директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. подано пояснювальну записку в якій ОСОБА_9 зазначає, що перебуваючи на підйомі 20.02.2017 року вона звернула увагу на те, що учень 6-А класу ОСОБА_6 не зміг встати з ліжка. Він мав поганий вигляд, жалівся на головний біль та нудоту. О восьмій годині вона відвела учня до шкільного лікаря.

Також того ж дня заступником директора з виховної роботи Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. ОСОБА_10 подано доповідну записку на ім`я директора вказаної школи про те, що 19.02.2017 року близько 17 год. 00 хв. між учнями 6-х класів виникла конфліктна ситуація, яка перейшла у бійку, внаслідок якої учень 6-А класу ОСОБА_6 отримав травму голови. В цей час на виховній групі працювала вихователь ОСОБА_3 , яка не зреагувала належним чином на цей інцидент, не проінформувала дирекцію школи, лікаря школи.

20.02.2017 року директором Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. ОСОБА_11 , заступником директора з навчальної роботи ОСОБА_12 , заступником директора з виховної роботи ОСОБА_13 складено акт про порушення педагогом школи ОСОБА_3 правил внутрішнього трудового розпорядку та посадових обов`язків вихователя, а саме про те, що 19.02.2017 року вихователь ОСОБА_3 , при якій стався нещасний випадок з учнем 6-А класу ОСОБА_14 , не повідомила про це адміністрацію школи, чим порушила правила внутрішнього трудового розпорядку/та посадові обов`язки вихователя.

Також у матеріалах справи справи наявна заява ОСОБА_8 - матері ОСОБА_7 , адресована на ім`я директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. у якій вона вказує, що 19.02.2017 року її син, перебуваючи в школі-інтернаті отримав травму голови під час конфлікту з однокласником. Зі слів її сина, вихователь ОСОБА_3 ніяк не відреагувала на ситуацію, займалась своїми справами. Вихователь ОСОБА_3 не повідомила про інцидент ні лікаря школи, ні адміністрацію.

Факт неповідомлення про подію, що сталася 19.02.2017 року внаслідок якого учень ОСОБА_6 отримав травму голови не заперечується ОСОБА_3 , але заперечується тяжкість наслідків, однак суд виходить з того, що тяжкість отриманої травми повинна бути встановлена лікарем, проте ні лікар, ні директор школи не був повідомлений про інцидент.

Враховуючи вищенаведене та з огляду на покладені на ОСОБА_3 відповідно до посадової інструкції вихователя завдання та обов`язки, суд першої інстанції вірно констатував, що такі були нею порушені, зокрема передбачені п. 2.10, 2.17.

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції та констатує, що хоча вищевказаний учнівський конфлікт не можна розцінювати як нещасний випадок, однак в даному випадку мали місце порушення Інструкції.

Частиною першою ст. 147 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Згідно листа директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. від 23.02.2019 року № 01-117, який був направлений ОСОБА_3 та отриманий нею 03.03.2017 року, дирекція школи рекомендувала ОСОБА_3 з`явитися у школу та дати письмове пояснення щодо інциденту, що трапився 19.02.2017 року, між учнями ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , з огляду на тяжкість наслідків конфлікту та реагуючи на заяву матері учня ОСОБА_7 .

У відповідь на зазначений лист директора школи ОСОБА_3 03.03.2017 року подала до Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. заяву у якій зазначила, що під час інциденту, що трапився між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 19.02.2017 року ніяких тяжких наслідків не відбулося, крім садна на чолі ОСОБА_7 та просила надати їй копії медичних документів або будь-яких інших документів, що підтверджують тяжкість наслідків конфлікту.

Верховний Суд України у правовій позиції, висловленій в постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2801цс15, зазначив, що відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідстаавного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов"язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Отже, наказ про накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення винесений на підставі подання Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. Закарпатської обласної ради від 10.03.2017 року № 01-151, у якому зазначено фактичні обставини порушення ОСОБА_3 трудової дисципліни та які шкідливі наслідки порушення мало, а також додано відповідні документи на підтвердження вказаного.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дубровської О.М. , яка діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді