10.09.2020 227/2395/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 вересня 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді - Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черкасової О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності, -

ВСТАНОВИВ

18 червня 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , про захист права власності шляхом визнання ОСОБА_2 його таким, що втратив право проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що на підставі договору дарування квартири, яка складає 1/4 частину житлового будинку, він є власником квартири АДРЕСА_1 , засвідченого в реєстрі під №1861 від 10.11.2017 року приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округа Донецької області Молодняк Л.П. та зареєстрованого в єдиному державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно 10.11.2017 р. №115.

Відповідач ОСОБА_2 , є його рідним сином. В вищезазначеній квартирі зареєстровані він з дружиною з 12.11.2019 року та їх син ОСОБА_2 з 25.01.2007 року. Раніше ця квартира належала його батьку, який подарував її йому. С 2009 року його син не мешкає в квартирі, вибув за межі України в РФ, де живе постійно. Зазначає, що діями позивача порушується його право на розпорядження майном, так як він бажає продати квартиру, однак позбавлений такого права, в зв`язку з тим, що відповідач там зареєстрований. В зв`язку з тим, що відповідач більше року без поважних причин не проживає в зазначеній квартирі, вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі і визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позові, не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутність відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій статті.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності відповідача.

За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.

В судовому засіданні в порядку ст. 230 ЦПК України, було допитано свідків.

Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 188694420 від 14.11.2019 року, ОСОБА_1 є власником квартири що складає 1/4 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування серія та номер 1861 видане 10.11.2017 року приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. (а.с. 5). Що також підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування квартири, що складає 1/4 частину житлового будинку від 10.11.2017 р. зареєстрованого в реєстрі за №1861. (а.с.4).

Відповідач по справі є рідним сином позивача, що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.06.1973 року. (а.с.10).

Згідно інформаційної довідки з відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 07.07.2020 р. №16-23/467, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 25.01.2007 року. (а.с.27), що також підтверджується записом у домовій книзі (а.с.11-15).

З довідки голови квартального комітету Долбні О.В. виданої 09.03.2020 р. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає з 2009 року. (а.с.6).

З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі це його рідний син, який зареєстрований за вищезазначеною адресою, проте з 2009 року не проживає, оскільки виїхав мешкати до Росії. На даний час реєстрація відповідача порушує право позивача на здійснення продажу будинку.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду повідомила, що мешкає по сусідству, знайома з позивачем та його сином. Їй відомо, що син позивача близько 12 років не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , живе десь у Дагестані, за цей період жодного разу не приїздив.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , суду повідомив, що мешкає по сусідству 50 років, позивача та його сина знає. Йому відомо, що відповідач ОСОБА_5 , не живе за адресою відповідача років 10.

Отже, судом встановлено, що відповідач фактично зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але з 2009 року не проживає.

Реєстрація відповідача не дає можливості позивачу належним чином розпоряджатися своєю власністю.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною першою статті 316 ЦК України, під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як передбачено вимогами ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач порушує право власності позивача, володіння та користування його майном.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ст.71 ч.1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.

Статтею 72 ЖК України, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

За приписом ч. 2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з вимогами про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Враховуючи той факт, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки по утриманню житла не здійснює, реєстрація відповідача у помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу у реалізації його прав як власника жилого приміщення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 гривні 80 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 76 - 81, 141, 247, 258-259, 265, 280, 281 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію рішення направити сторонам.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 10.09.2020 року.

Суддя А.М. Левченко

10.09.2020