ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5980/20 Справа № 201/2917/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів: Деркач Н.М., Макаров М.О.

за участю секретаря - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мамонова Галина Михайлівна, ОСОБА_3 про усунення від права спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення його від права на спадкування за законом щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунутування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_4 . Спадкоємцем першої черги є батько позивачки, син померлої - ОСОБА_2 , спадкоємцями другої черги є позивачка та її сестра ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , була особою похилого віку, часто хворіла, останні роки не могла сама самостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги. Доглядом ОСОБА_4 займалася позивач та її чоловік.

Відповідач ОСОБА_2 з 2003 року фактично мешкає в Російській Федерації і з 08.08.2008 року є громадянином Росії.

Відповідач ніколи не надавав матері матеріальної допомоги, та ще й вимагав від неї перерахувати гроші на свою користь, посилаючись на те, що він є хворим, або на тяжке матеріальне становище.

Після смерті ОСОБА_4 відповідач приїхав в Україну та подав заяву про прийняття спадщини, про що позивачці стало відомо після її звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини /а.с. 3-8/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог було відмовлено /а.с. 133-137/.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 , яка просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 141-146/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 80 років, померла ОСОБА_4 , про що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби ДМУЮ 06 грудня 2014 року зроблено актовий запис № 8754 /а.с. 75/.

Спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_4 , є її син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 74/.

Після смерті матері, 16 грудня 2014 року , ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Мамонової Галини Михайлівни, з заявою про прийняття спадщини /а.с. 70/.

30 листопада 2018 року до нотаріуса звернулася позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її померлої бабусі ОСОБА_4 , та отримала відповідь, що вона не має права на спадкування майна після померлої бабусі, оскільки спадкоємець першої черги, а саме син померлої - ОСОБА_2 , у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини, та у відповідності до ст.ст. 1296-1298 ЦК України має право звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Також нотаріусом зазначено, що у термін, встановлений ст. 1270 ЦК України, будь-які інші особи до нотаріальної контори заяв не подавали, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України є такими, що не прийняли спадщину /а.с.12-13/.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звертається до суду з заявою про усунення свого батька ОСОБА_2 від права спадкування за законом щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , була особою похилого віку, часто хворіла, останні роки не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги. Доглядом ОСОБА_4 займалася позивач та її чоловік.

Відповідач ОСОБА_2 з 2003 року фактично мешкає в Російській Федерації і з 08.08.2008 року є громадянином Росії.

Відповідач ніколи не надавав матері матеріальної допомоги, та ще й вимагав від неї перерахувати гроші на свою користь, посилаючись на те, що він є хворим, та тяжке матеріальне становище.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги чи піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця необхідно врахувати поведінку і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , разом з онукою ОСОБА_1 , її чоловіком та дітьми, що підтверджується довідкою ЖВК від 16.12.2014 року та актом від 23.01.2019 року /а.с. 30, 78/.

ОСОБА_4 померла у віці 80 років, причина смерті атеросклеротична хвороба серця, що підтверджується актовим записом про смерть № 8754 від 06.12.2014 року /а.с. 84/.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 08.08.2008 року є громадянином Російської Федерації та проживає у Ленінградській області, місто Виборг /а.с. 72/.

Вирішуючи спір про відмову в позові про усунення від права на спадкування, суд першої інстанції правильно прийшов висновку, що відповідно до положень ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин, а саме: усунення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, надання допомоги саме відповідачем, а тому прийшов обгрунтованого висновку, про недоведеність позивачем факту ухилення відповідача від надання допомоги матері.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Н.М. Деркач

М.О. Макаров