Провадження №2/523/408/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"21" серпня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання прав та обов`язків забудовника на домоволодіння в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради про визнання прав та обов`язків забудовника на домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що в 1955 році його батько - ОСОБА_2 , збудував будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя батьки позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на даний будинок не встигли зареєструвати. Позивач зазначає, що він після смерті батьків постійно проживає в даному будинку, а відтак в нього виникло право щодо здійснення дій з реєстрації даного об`єкту нерухомості, у зв`язку з цим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам направлено копію ухвали суду та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву (а.с.35).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року задоволено клопотання позивача та витребувано від органів виконавчої влади докази на підтвердження/спростування позовних вимог позивача (а.с.37).

На адресу суду 24.01.2020 року вх. № 1999 надійшов лист КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (а.с.42), 24.01.2020 року вх. № 2001 та 14.02.2020 року вх. № 4212 надійшов лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (а.с.44, 52), 27.07.2020 р. вх. № 5298 та 03.08.2020 року вх. № 19377 надійшов лист від Державного архіву Одеської області (а.с.71-72, 75-76), 27.07.2020 року вх. № 18756 лист Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради (а.с.73).

В судове засідання позивач та адвокат позивача не з`явились, разом з цим на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коливай Сергія Васильовича, в якій адвокат просив провести слухання справи за відсутності сторони позивача, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду (а.с.78-79).

Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно (а.с.70), заяв, клопотань щодо відкладення слухання справи або відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву адвоката, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Ленінського районної ради депутатів трудящих м. Одеси від 06.06.1950 року № 428 ОСОБА_2 вирішено надати земельну ділянку для будівництва будинку (індивідуального), згідно плану Управління головного архітектора (а.с.76).

Відповідно до листа Заводського комітету Одеського машинобудівного заводу «Червона Гвардія» до Управління головного архітектора м. Одеси, заводський комітет звернувся з клопотанням про виділення земельної ділянки працівнику литейного цеха ОСОБА_2 , з родиною в 5 душ в районі Жевахова гора, згідно рішення Райвиконкому ОСОБА_2 буде забезпечено надання ссуди в розмірі: 10 000 карбованців на індивідуальне будівництво (а.с.22).

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (свідоцтво про народження видано Ленінським райбюро ЗАГС м. Одеса 03.12.1953 року) (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 87 років, актовий запис про смерть № 751, свідоцтво про смерть видано відділом ЗАГС Суворовського району м. Одеси 07.05.1992 року (а.с.20).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 72 років, актовий запис про смерть № 1249 (свідоцтво про смерть видано відділом РАГС виконкому Суворовської райради народних депутатів м. Одеси 13.09.1994 року) (а.с.19).

На підтвердження факту постійного проживання та користування будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем надано низку платіжних документів по оплаті житлово-комунальних послуг, а саме: квитанції з надання послуг електропостачання та водовідведення (а.с.25-26).

Як зазначено позивачем у позові він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батьків, оскільки на будинок, в якому по день смерті проживали його батьки (наразі проживає він з родиною) правовстановлюючі документи не оформлювались. Також, як зазначено позивачем, він з дня свого народження та по цей час проживає в даному будинку без належних правовстановлюючих документів та до теперішнього часу користується будинком для свого проживання, а також ним здійснюються поточні ремонтні роботи, а також всі необхідні дії для підтримки будинку в житловому стані.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини.

Згідно Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Той факт, що батько позивача ОСОБА_2 володів правами забудовника вищезазначеного будинку підтверджується наступними документами:

- рішенням виконкому Ленінського районної ради депутатів трудящих м. Одеси від 06.06.1950 року № 428, згідно якого ОСОБА_2 вирішено надати земельну ділянку для будівництва будинку (індивідуального), згідно плану Управління головного архітектора (а.с.76);

- технічним паспортом на будинок, з якого вбачається, що житловий будинок та господарчі споруди були споруджені починаючи з 1955 по 1990 роки;

Таким чином, за свого життя ОСОБА_2 здійснив законне будівництво житлового будинку, проте, не здійснив державну реєстрацію свого права власності на житловий будинок.

Отже, позивач фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його батька та матері.

Враховуючи, що до позивача перейшли права на будинок, який він не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, для вирішення питання про отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок та право на державну реєстрацію житлового будинку позивач змушений звернутися до суду.

Частиною першоюст.182 ЦК України передбачено, що право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації.

Згідно ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що померлим, ОСОБА_2 , на законних підставах було збудовано житловий будинок АДРЕСА_1 , який не було прийнято в експлуатацію. Отже у нього, як у забудовника, виникло право на введення завершеного будівництва в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності і державну реєстрацію права власності на будинок, що не було ним зроблено за життя. ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак не оформила своїх спадкових прав, а також ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті своїх батьків, але не може оформити своїх спадкових прав.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно за ст.ст.177, 190 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, інше майно, результати робіт, послуги, майнові права, тощо.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

За приписами ч.1статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі здійснення будівництва згідно із законом та смерті забудовника, всі його права та обов`язки як забудовника, входять до складу спадщини.

Згідно за п.1 ч.2ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15-16, 177, 190, 1216, 1218 ЦК України, статтями 4-5, 12-13, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання прав та обов`язків забудовника на домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) права та обов`язки забудовника садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті батька: ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з: житлового будинку літ «А»: 1-1 - веранда площею 10.9, кв.м. 1-2 - коридор площею 9,3 кв.м, 1-3 - кухня площею: 10,1 кв.м., 1-4 - житлова площею 14,9 кв.м. 1-5 житлова площею 19,1 кв.м., - житловою площею 34, 0 кв.м. загальною площею 64,3 кв.м; в житловому будинку літ «В»: 1-1 - тамбур площею: 2,5 кв.м., 1-2 - веранда площею: 8,6 кв.м., 1-3 - кухня площею 14,2 кв.м., 1-4 - житлова площею: 9,1 кв.м. 1-5 - житлова площею 16,8 кв.м. 1-6 - житлова площею: 11, 2 кв.м., 1-7 - котельна площею: 9, 7 кв.м., - житловою площею: 37, 1 кв.м., загальною площею: 72, 1 кв.м., вбиральня літ «И», літній душ літ. «К», «О», сараї літ. «Л,М,Н», огорожа №1-3 - розташованих на земельній ділянці площею: 841 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: