П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року місто Маріуполь

справа № 310/2386/19

провадження № 22-ц/804/803/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.

секретар судового засідання Єфремова О.В.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Ковтуненко В.О. від 28 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в :

28 березня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту №170Н/08 від 19 травня 2008 року.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до кредитного договору №170Н/08 від 19 травня 2008 року банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 21 000,00 доларів США строком повного повернення кредиту 10 травня 2018 року із сплатою за користування кредитними коштами 14,5 процентів річних, при невиконанні позичальником п. 2.7.1.2. Кредитного договору плата за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 20 процентів річних. Відповідач порушив умови кредитного договору. Станом на 10 травня 2018 року загальна заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором становить 1 493 109 грн 33 коп., з яких: 20 599,18 доларів США - заборгованість за кредитом; 34 001,19 доларів США - заборгованість за відсотками; 12 045,89 грн - комісія за РО; 37 987,67 грн - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту(неустойка).

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за процентами, яка станом на 10 травня 2018 року з 18 червня 2008 року по 17 березня 2010 року становить 6 174,05 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 06 липня 2018 року відповідає 159 778,33 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2019 року позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за відсотками за кредитним договором № 170Н/08 від 19 травня 2008 року у розмірі 6 174,05 доларів США, що складає 159 778,33 гривень.

Стягнуто з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 2 396,67 гривень.

17 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його представник адвокат Кабанов Д.І., подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи. До позовної заяви долучені копії документів неналежної якості, які суд першої інстанції не повинен був брати до уваги, оскільки з них не вбачається зміст ані договору поруки, ані додаткових угод до кредитного договору. Сума позовних вимог не підтверджена наявними та допустимим доказами, позивачем не надано до суду графіку погашення кредитної заборгованості, який є невід`ємною частиною договору. Стороною відповідача було подано заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, оскільки позивач звернувся до суду лише у 2019 році, проте, зазначена заява залишилась поза увагою суду першої інстанції.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Представник позивача та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 94), причини неявки в судове засідання апеляційному суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кабанов Д.І. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - Кабанова Д.І. , дослідивши матеріали цивільної справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За вимогами пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм цивільного права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, а тому перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові у зв`язку з його необгрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права, але позовна давність за такими вимогами сплила, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, на які посилався позивач.

Аналогічний правовий висновок, висловлений у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру відсотків та пені, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №170ЗН/08 від 19 травня 2008 року, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 21 000,00 доларів США, строком повного повернення кредиту 10 травня 2018 року зі сплатою за користування кредитними коштами 14,5 процентів річних, при невиконанні позичальником п. 2.7.1.2. Кредитного договору плата за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 20 процентів річних.

Свої зобов`язання Банк за договором виконав в повному обсязі.

Проте ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами у строки і порядку, встановленими умовами кредитного договору, не виконує, у зв`язку з чим станом на 10.05.2018 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 1 493 109,33 гривень, з яких:

-20 599, 18 доларів США - заборгованість за користування кредитом;

-34 001,19 доларів США - заборгованість за відсотками;

В перерахунку на національну грошову одиницю України (еквівалент по курсу НБУ 26,429780 гривень за один долар США на 06.04.2018 року) заборгованість становить 54 600, 37 доларів США.

-12 045,89 грн - комісія за РО;

-37 987,67 грн - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка)

-всього заборгованість за комісіями складає 50 033,56 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між відповідачем ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариствам «Всеукраїнський Акціонерний Банк» укладено договір поруки від 19.05.2008 року.

Звертаючись 28 березня 2019 року до суду з цим позовом, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк», посилаючись на невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № №170ЗН/08 від 19 травня 2008 року, просило стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за цим договором станом на 10 травня 2018 року в розмірі 6 174,05 доларів США, яка складаєтьсяґ з заборгованості за відсотками за період з 18 червня 2008 року по 17 березня 2010 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги банку, виходив тільки зі змісту позовної заяви, що невиконання відповідачем кредитних зобов`язань щодо повернення кредитної заборгованості порушує права позивача, оскільки додані до позовної заяви документи неналежної якості, з яких взагалі неможливо встановити, ані істотних умов кредитного договору, ані належність та походження цих документів, договір поруки в матеріалах справи наявний тільки перший аркуш, з якого взагалі неможливо встановити дійсні правові відносини та умови за цим договором. В рішенні суд першої інстанції не навів ніяких мотивів, чому дійшов висновку про задоволення позовних вимог, не перевірив заявлений розмір заборгованості за кредитним договором, не навів ніяких розрахунків та не дав оцінки заяві представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кабанова Д.І. про застосування строків позовної давності.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 , який повинен був повертати борг частинами, здійснив 28 вересня 2008 року і більше не проводив погашення кредитних коштів, а тому, незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування відповідно до ч. 5 ст. 251 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Зазначене грунтується на висновках, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

До суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач засобами поштового зв`язку звернувся 28 березня 2019 року та просив стягнути заборгованість за відсотками за період з 18 червня 2008 року по 17 березня 2010 року в розмірі 6 174,05 доларів США, інших вимог заявлено не було.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України ).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2019 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

С.А. Попова