ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 383/1162/19

провадження № 22-ц/4809/456/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», представники за довіреностями - Савіхіна Анастасія Миколаївна, Гребенюк Олександр Сергійович, Науменко В`ячеслав Вікторович

відповідач - ОСОБА_1 , представник адвокат Яворський Андрій Романович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2019 року у складі судді Адаменко І.М. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк) звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав заяву б/н від 24 червня 2016 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв?язку з порушеннями зобов?язань за кредитним договором відповідач, станом на 12 вересня 2019 року має заборгованість у розмірі 78063 грн. 85 коп., з яких: 39455 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредита, 18283 грн. 13 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 15557 грн. 12 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов?язання, 574 грн. 12 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3693 грн. 52 коп. - штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача на користь банка заборгованість у розмірі 78063 грн. 85 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту в сумі 57739 грн. 09 коп. за кредитним договором № б/н від 24 червня 2016 року станом на 12 вересня 2019 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 16131 грн. 24 коп. та штрафів в сумі 4193 грн. 52 коп. відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що 31 жовтня 2019 року з офіційного сайту «Судова влада» йому стало відомо, що банк звернувся в суд із позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 червня 2016 року, який він не підписував та якого в природі не існує, оскільки підписання анкети не являється правочином у розумінні договору за цивільним законодавством України. Оскільки банком не надано доказів того, що він належним чином та в установлений спосіб ознайомив його з Умовами та правилами, зокрема шляхом вручення відповідного документа йому особисто під підпис, зазначені Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Анкета-заява не містить в собі даних про строки надання кредиту, розмір відсоткової ставки за користування ним, черговість та порядок здійснення платежів в рахунок погашення отриманих коштів, відповідальність сторін тощо. А тому стягнення пені, штрафу не підлягає задоволенню. Також дані з особистого кабінету в банку не співпадають з його даними, наданими до суду, також підпис схожий на його. Тому кредитний договір не може вважатись укладеним та не спричиняє настання юридичних наслідків та виникнення відповідних прав і обов?язків у сторін, а відтак підлягає застосуванню реституція.

Апеляційне провадження відкрито 31 січня 2020 року (а.с.214), ухвалою від 12 лютого 2020 року справа призначена до розгляду з повідомленням учасників справи на 26 лютого 2020 року (а.с.224).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Задовольняючи позов про стягнення тіла кредиту та простроченого тіла кредиту в сумі 57739 грн.09 коп. суд першої інстанції зазначені норми матеріального права не врахував, не дав належної правової оцінки доводам відповідача, що він не отримував кредит в такому розмірі, а також поданим позивачем доказам на підтвердження розміру заборгованості за кредитом.

Матеріалами справи підтверджується, що 24 червня 2016 року відповідач подав банку анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ця заява не містить відомостей щодо встановлення кредитного ліміту, процентної ставки за користування грішми та відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а також відомостей, яку ж саме картку «Універсальна», пенсійна, зарплатна чи «Голд» бажає оформити на своє ім`я (а.с.61).

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та правила надання банківських послуг відповідачем також не підписано (а.с.62, 63-77).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення тіла кредиту, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Оскільки відповідач не підписував розроблені позивачем Умови та правила надання банківських послуг, суд першої інстанції з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 дійшов висновку про те, що банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе саме на цих Умовах зобов?язання з повернення кредиту. Такі висновки суду не є предметом апеляційного оскарження.

В позовній заяві позивач посилався на те, що відповідно до п.2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг, які позичальник не підписував та не визнав їх, якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, то збільшується розмір кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мали місце на дату нарахування процентів (а.с.53 зворот), разом з тим наявність такої письмової домовленості між банком та відповідачем в матеріалах справи відсутня.

Розрахунком заборгованості станом на 24 вересня 2019 року (а.с.55-60), якому суд першої інстанції не дав належної правової оцінки за правилами ст.89 ЦПК України, підтверджується наявність графи 4 «Відсотки погашені за рахунок кредиту» та встановлено, що тіло кредиту безпідставно збільшено за рахунок несплачених процентів на суму 36163 грн. 48 коп., які фактично позичальником не отримувалися.

Графа 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» підтверджує, що за період з 24 червня 2016 року по 12 вересня 2019 року ці витрати складають 122925 грн.52 коп. і саме ці кошти є фактично отриманими відповідачем та підлягають поверненню банку.

Враховуючи, що за цей період відповідач сплатив банку на погашення кредиту 101775 грн.79 коп., що відображено в графі "Суми внесених клієнтом коштів", залишок не сплаченого тіла кредиту становить 21149 грн.73 коп. (122925.52-101775.79).

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення тіла кредиту та судового збору.

Позивач просив стягнути на його користь 78063 грн.85 коп., позов задоволено на суму 21149 грн.73 коп., що складає 27,09 %, рішенням суду стягнуто 57739 грн.09 коп., апеляційним судом визначено заборгованість в сумі 21149 грн.73 коп., тобто апеляційна скарга задоволена на 36,6 %. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. (а.с.51), відповідачем судовий збір з оскаржуваної суми за подання апеляційної скарги 2131 грн. 15 коп. (а.с.212).

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позову відповідач повинен відшкодувати позивачу судовий збір за подання позовної заяви в сумі 520 грн. 39 коп., позивач повинен відшкодувати відповідачу сплачений судовий збір за поданння апеляційної скарги в сумі 780 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2019 року в частині стягнення тіла кредиту та судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 21149 грн. 73 коп., яка складається з тіла кредиту, судовий збір в сумі 520 грн. 39 коп. за подання позовної заяви.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 780 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 2 березня 2020 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко