Провадження № 4-с/537/3/2020
Справа № 537/3035/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2020 м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., за участю: секретаря - Яворської А.Г., стягувача ОСОБА_1 , старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Я.В., боржника ОСОБА_2 , представника боржника адвоката Тищенко В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Ярослава Вікторовича, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, відповідно до якої просить постановити ухвалу, якою постанову старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Донець Я.В. від 25 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №25273700 визнати незаконною та скасувати.

Скаргу обґрунтовує тим, що 09 березня 2011 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області було видано виконавчий лист на виконання рішення суду по справі № 2-1503/2010 від 07 грудня 2010 року про зобов`язання боржника ОСОБА_2 , який мешкає в АДРЕСА_1 ) звільнити частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 , на якій ним побудовані гараж-сарай і туалет-душ шляхом знесення за свої кошти цих приміщень і перенесення їх за межу на відстані 1 (один) метр. Тривалий час ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконував. Він неодноразово (постійно) особисто звертався до державної виконавчої служби Крюківського району, де йому повідомляли, що вживають всі необхідні дії для виконання виконавчого провадження.

Оскільки боржник самостійно рішення суду не виконував, листом від 21 листопада 2014 року державний виконавець запропонував йому авансувати витрати по знесенню гаражу-сараю і туалету-душу, які побудував ОСОБА_2 , шляхом внесення грошових коштів у розмірі 6524 (шість тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні, які він вніс на рахунок Крюківського ВДВС.

Для примусового виконання рішення суду була залучена будівельна організація - КГП «Союзрембуд», з якою був укладений відповідний договір.

Однак, 02 липня 2019 року він отримав постанову від 25 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження.

В даній постанові вказано, що «Боржник самостійно рішення суду не виконує. Заходи примусового характеру до боржника застосовано, накладено штрафні санкції, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження (боржником оплачено в повному розмірі). До правоохоронних органів направлено заяву про притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення суду. Рішення суду без участі боржника виконати можливо лише в разі залучення відповідної будівельної організації чи спеціаліста - будівельника. КГП "Союзрембуд", з яким було укладено договір на виконання робіт по знесенню гаража --сараю відмовились від виконання робіт та розірвали договір. Іншої організації чи спеціаліста, який би взявся за виконання робіт по знесенню гаража-сараю державним виконавцем, знайдено не було. Стягувачем також не надано жодної юридичної чи фізичної особи, з якою можливо було б заключити договір на виконання робіт по знесенню будівлі. Державним, виконавцем вжито вичерпних заходів примусового виконання рішення суду. А тому, враховуючи викладене, керуючись вимогами п.11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1503 виданим 09 березня 2011 року слід закінчити».

З даною постановою він не згоден та вважає дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Донець Ярослава Вікторовича протиправними.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження наділений правами, якими державний виконавець не скористався, що свідчить про те, що виконавчі дії ще не проведені.

Державний виконавець був зобов`язаний проводити дієві виконавчі дії з виконання рішення суду. У даному випадку державний виконавець не вжив належних дій щодо виконання рішення та закінчив виконавче провадження незаконно.

Таким чином, фактично через бездіяльність державного виконавця рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 07 грудня 2010 року по справі №2-1503/2010 не виконане.

Судовий виконавець не вживав жодний мір для відшукання та залучення таких організацій та спеціалістів. З пропозицією чи вимогою про надання ним - стягувачем, інформації щодо юридичної чи фізичної особи, з якою можливо було б заключити договір на виконання робіт по знесенню будівлі судовий виконавець за весь час провадження до нього не звертався.

З огляду на викладене, вважає, що Державним виконавцем не було вжито вичерпних заходів примусового виконання рішення суду, а виконавче провадження закінчене без належних на те підстав.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав що в ній зазначені.

Старший державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Я.В. в судовому засіданні в задоволенні скарги просив відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю, так як виконавче провадження закінчено з додержанням вимог чинного законодавства.

Боржник ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні в задоволенні скарги просили відмовити, оскільки вважають, що державним виконавцем постанова про закінчення виконавчого провадження винесена з додержанням норм чинного законодавства.

Вислухавши пояснення скаржника, старшого державного Донець Я.В., боржника та його представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 грудня 2010 року, яке набрало законної сили 15 лютого 2011 року, позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_2 звільнити частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 , на якій побудовані ним гараж сарай і туалет душ шляхом знесення за свої кошти цих приміщень і перенесення їх за межу на відстані 1 метр, зобов`язано ОСОБА_2 поновити межові знаки на межі земельних ділянок між садибами розташованими по АДРЕСА_2 за № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

На виконання вказаного рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 грудня 2010 року у цивільній справі №2 1503, 09 березня 2011 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області було видано виконавчий лист №2 1503.

23 березня 2011 року державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №25273700 з примусового виконання виконавчого листа №2 1503, виданого 09 березня 2011 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області про зобов`язання ОСОБА_2 звільнити частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 , на якій побудовані ним гараж сарай і туалет душ шляхом знесення за свої кошти цих приміщень і перенесення їх за межу на відстані 1 метр. та боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду до 30.03.2011 року.

Відповідно до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним станом на час відкриття вказаного виконавчого провадження, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Відповідно до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

12 квітня 2011 року державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ складено акт про те, що боржником ОСОБА_2 рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 грудня 2010 року у цивільній справі №2 1503 не виконано.

У зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_2 рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 грудня 2010 року у цивільній справі №2 1503, постановою державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 13 квітня 2011 року на боржника ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 170 грн.

11 травня 2011 року державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ складено акт про те, що боржником ОСОБА_2 рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 грудня 2010 року у цивільній справі №2 1503 не виконано.

05 березня 2012 року державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ складено акт про те, що боржником ОСОБА_2 рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 грудня 2010 року у цивільній справі №2 1503 не виконано.

У зв`язку з повторним невиконанням боржником ОСОБА_2 рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 грудня 2010 року у цивільній справі №2 1503, постановою державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 05 березня 2012 року на боржника ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 340 грн.

05 березня 2012 року державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ складено подання про притягнення боржника ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за невиконання Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 грудня 2010 року у цивільній справі №2 1503, яке було направлено до прокуратури м.Кременчука.

05 березня 2012 року державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа № 2 1503, який видано 09 березня 2011 року Крюківським районним судом м.Кременчука, на підставі п.11 ч.2 ст.49 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду без участі боржника.

Ухвалою Крюкіського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 квітня 2014 року у справі №537/5764/13 ц визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 05 березня 2012 року про закінчення виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа № 2 1503, який видано 09 березня 2011 року Крюківським районним судом м.Кременчука.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, при цьому останній має право, зокрема, у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Відповідно до ст..42 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

21 листопада 2014 року державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ на адресу стягувача ОСОБА_1 було направлено лист, у якому стягувачу запропоновано здійснити авансування витрат на організацію та проведення виконавчий дій в сумі 6 524 грн..

28 листопада 2014 року стягувачем ОСОБА_1 внесено авансовий внесок в сумі 6 524 грн.

23 грудня 2015 року між Крюківським ВДВС Кременчуцького МУЮ та КГП «Союзрембуд» укладено договір №1 на виконання робіт по знесенню будівлі, відповідно до якого КГП «Союзрембуд» взяло на себе зобов`язання щодо знесення будівлі, а саме звільнити частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 на якій побудовані гараж сарай і туалет душ шляхом знесення цих приміщень.

Як встановлено судом, КГП «Союзрембуд» не проводились роботи по знесенню будівлі на виконання договору №1 від 23 грудня 2015 року, що укладений між Крюківськив ВДВС Кременчуцького МУЮ та КГП «Союзрембуд».

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Постановою старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби м.Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (на даний час Крюківський відділ державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Я.В. від 25 червня 2019 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1503, виданого Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області 09 березня 2011 року закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Як зазначено старшим державним виконавцем у вказаній постанові від 25 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження, боржник самостійно рішення суду не виконує; заходи примусового характеру до боржника застосовано, накладено штрафні санкції, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження (боржником оплачено в повному розмірі); до правоохоронних органів направлено заяву про притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення суду; рішення суду без участі боржника виконати можливо лише в разі залучення відповідної будівельної організації чи спеціаліста будівельника; КГП "Союзрембуд", з яким було укладено договір на виконання робіт по знесенню гаража - сараю відмовились від виконання робіт та розірвали договір» іншої організації чи спеціаліста, який би взявся за виконання робіт по знесенню гаража-сараю державним виконавцем, знайдено не було; стягувачем також не надано жодної юридичної чи фізичної особи, з якою можливо було б заключити договір на виконання робіт по знесенню будівлі; державним, виконавцем вжито вичерпних заходів примусового виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний , зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Як вбачається із оскарженої постанови, остання винесена, зокрема на підставі ч.3 ст.63 та п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначено ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, відповідно до частин 1 - 3 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, відповідно до положень наведеної норми повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до рішення у цій справі боржника зобов`язано вчинити певні дії, а саме звільнити частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 , на якій побудовані ним гараж сарай і туалет душ шляхом знесення за свої кошти цих приміщень і перенесення їх за межу на відстані 1 метр.

Втім, та обставина, що саме боржник відповідно до вказаного судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судом обставини невиконання його боржником у добровільному порядку.

Суд зазначає, що статтею 129 - 1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з вимогами ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (995_690) (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року (980_086), серія А, № 18, с. 16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". До того ж ЄСПЛ уже прийняв цей принцип у справах щодо тривалості судового провадження (див. останні рішення у справах "Ді Педе проти Італії" (Di Pede v. Italy) та "Заппія проти Італії" (Zappia v. Italy) від 26 вересня 1996 року, Reports of Judgments and Decisions 1996-IV, c. 1383 - 1384, п. 20 - 24 та с. 1410 - 1411, п. 16 - 20 відповідно).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 (заява № 18966/02) ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 (994_535) (див. серед інших джерел, "Бурдов проти Росії" (980_045), заява № 59498/00, параграф 40, ЄСПЛ 2002-III; "Ясіуньєне проти Латвії", заява № 41510/98, параграф 45, 6 березня 2003 року).

У справі "Глоба проти України" Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S.A." проти Португалії" (Comingersoll S.A. v. Portugal) [ВП], заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV). Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви» ("…"), заява № 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України" (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

Таким чином встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Старшим державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Я.В. суду не надано належних доказів того, що рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 грудня 2010 року у цивільній справі №2 1503 не може бути виконано без участі боржника.

З огляду на зазначене, враховуючи, що обставин, за яких ухвалене у цій справі рішення не може бути виконано без участі боржника судом не встановлено, то суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Я.В., пов`язані з винесенням постанови від 25 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №25273700 з примусового виконання виконавчого листа №2 1503, що виданий 09 березня 2011 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити дії є неправомірними.

При таких обставинах, скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Я.В. слід задовольнити, а постанову старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Я.В. від 25 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №25273700 з примусового виконання виконавчого листа №2 1503, що виданий 09 березня 2011 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити дії необхідно скасувати.

Стягувачу роз`яснити, що згідно ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Керуючись ст..ст.447 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Ярослава Вікторовича задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Ярослава Вікторовича від 25 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №25273700 з примусового виконання виконавчого листа №2 1503, що виданий 09.03.2011 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити дії.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області - протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 25 лютого 20202 року.

Суддя: