Справа № 2-2147/12
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання - Раєвського П.А.,

за участю: особи, яка звернулась до суду зі скаргою - ОСОБА_1

представника особи, яка звернулась до суду зі скаргою - адвоката Махініч Р.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві щодо відкриття виконавчого провадження -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною скаргою. У поданій до суду скарзі остання просить суд визнати незаконними виконавчі дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві щодо відкриття виконавчого провадження 13.12.2019 року, по виконавчому провадженню №60876777 за виконавчим листом від 04.09.2012 року №2-2147, виданим Деснянським районним судом м. Києва. Скасувати постанову від 13.12.2019 року про відкриття виконавчого провадження. Звертаючись до суду із вказаною скаргою заявник вказує на те, що вважає виконавчі дії приватного виконавця здійснюються на підставі виконавчого листа, за яким прострочений термін його пред`явлення до виконання.

Заявник та її представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у скарзі.

В судове засідання державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві щодо відкриття виконавчого провадження Ференець С.С. не зявилась, на адресу суду надіслала відзив на подану скаргу та копію виконавчого провадження. Просила у задоволенні скарги відмовити з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши доводи особи, яка звернулась до суду зі скаргою та її представника, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження №60876777, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз`яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (частина 1, 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сплив строку наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві Ференець С.С. перебуває виконавче провадження № 60876777 з примусового виконання виконавчого документа № 2-2147 від 04.09.2012 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «АККОРД» заборгованості в розмірі 6160,41 грн.

Пунктом 1 Розділу ХІП Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ви провадження» визначено, що цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 5 цього Розділу визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Закон України «Про виконавче провадження» за № 1404-VIII та Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за № 1403-VIII набрали чинності 02.06.2016 року.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Переривання строку, пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку визначені статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вказаної статті, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Строк пред`явлення виконавчого документа на виконання не був порушений у зв`язку з вищевикладеним, та оскільки на ньому міститься відмітка державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Белза О.І. від 13.12.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, підстави щодо відмови у прийнятті до виконання виконавчого документа № 2-2147 від 04.09.2012 року, що видав Деснянський районний суд м. Києва у виконавця були відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і права заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже, враховуючи вищевикладене суд відмовляє у задоволенні скарги.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві щодо відкриття виконавчого провадження - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 24.02.2020 року.

Суддя: Н.Г.Таран