Провадження № 2/752/4970/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

25 серпня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Національного університету харчових технологій до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання,-

в с т а н о в и в:

у грудні 2019 року Національний університет харчових технологій звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання в розмірі 2 560,00 грн., а також судових витрат.

Свої вимоги мотивував тим, що 10.03.2017 року між університетом та ОСОБА_1 було укладено договір № 005-Ф/317М про надання освітньої послуги, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: здобуття вищої освіти. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 21 600,00 грн., вартість одного семестру - 7 200,00 грн.

13.03.2017 року ОСОБА_1 було зараховано на навчання для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня «магістр» студентом першого курсу заочної форми навчання за кошти фізичних та юридичних осіб на підставі договору від 10.073.2017 року, а 01.06.2017 року - відраховано з університету за порушення умов п. 14 «Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти».

Договір не виконано з вини ОСОБА_1 , оскільки останньою не було подано жодної заяви про розірвання договору та про відрахування з університету, у зв`язку з чим нарахована заборгованість за надані послуги по навчанню в розмірі 2 560,00 грн. З метою досудового врегулювання спору, Національний університет харчових технологій звернувся до відповідача з претензією від 05.06.2018 року, яка залишилася без уваги останньої.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Медведського М.Д. від 28.01.2020 року справу передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю (а.с. 20).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 16.04.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 25.08.2020 року (а.с. 28-29).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву не подала.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10.03.2017 між Національним університетом харчових технологій (виконавцем) та ОСОБА_1 (одержувач) було укладено договір № 005-Ф/317М про надання освітньої послуги між Національним університетом харчових технологій та фізичною особою, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа та страхування», ступінь вищої освіти «магістр», заочна форма навчання (а.с. 6-7).

Відповідно до пункту 5.2 вказаного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладення договору становить 21 600,00 грн.

За перший календарний рік навчання вартість освітньої послуги становить 14 400,00 грн., вартість за семестр навчання - 7 200,00 грн.

Згідно пункту 3.1 відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором.

Відповідач вносить плату за освітню послугу на рахунок позивача кожного семестру до 01.09 та до 01.02 поточного навчального року.

З урахуванням пункту 5.4 договору відповідач зобов`язана була не пізніше 13.03.2017 року перерахувати кошти на рахунок позивача у вигляді попередньої оплати за навчальний семестр у розмірі 7 200,00 грн. без ПДВ.

01.06.2017 року відповідач відрахована з Національного університету харчових технологій за порушення умов договору (у разі відрахування одержувача з навчального закладу згідно із законодавством), що підтверджується наказом від 04.07.2017 року № 743-кс (а.с. 10).

Судом встановлено, що вартість навчання відповідача за період з 13.03.2017 року по 01.06.2017 року склала 5 400,00 грн., з яких сплачено лише 2 840,00 грн. Не відшкодованими залишись 2 560,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 901 ЦК України договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За загальним правилом, встановленим ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, на підставі договору про надання освітніх послуг щодо своєчасного внесення сплати за освітню послугу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог Національного університету харчових технологій, що є підставою для їх задоволення.

В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь Національного університету харчових технологій судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов Національного університету харчових технологій до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного університету харчових технологій заборгованість по оплаті за навчання в розмірі 2 560,00 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного університету харчових технологій судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - Національний університет харчових технологій, , вул. Володимирська, буд. 68, м. Київ, 01601.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко