УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 6-2/2009

09 вересня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області і3 заявою про скасування ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 18 березня 2009 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України .

Заява мотивована тим, що відповідно до ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 18 березня 2009 року, було задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Заявник просив скасувати спірну ухвалу, оскільки заборгованість по сплаті аліментів відсутня, а встановлені обмеження порушують його конституційні права, так як при спробі перетину державного кордону України, заявнику було відмовлено в перетині в зв`язку з тим, що діє ухвала Костопільського районного суду Рівненської області від 18 березня 2009 року про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши викладені в поданій заявником ОСОБА_1 заяві обгрунтування, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 18 березня 2009 року у справі №6-2/2009р. було задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання своїх зобов`язань боржника та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у такому праві як виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 29 травня 2012 року було прийнято відмову стягувача ОСОБА_2 від примусового виконання рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2005 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби від 07.09.2020 року за №18468, виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 на виконанні у Костопільському районному відділі Державної виконавчої служби станом 07.09.2020 року не перебуває.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" (яка діяла на час застосування обмеження) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Як було зазначено вище, станом на дату звернення з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , а також на дату винесення ухвали про задоволення вказаного подання судом, за останнім рахувався борг по сплаті аліментів у сумі 6721,83 грн.

Відповідно до п.3 спільного наказу Мінюсту та МВС України №288/5/102 від 07.01.2014 року "Про затвердження Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження" інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається ГЦОСІ з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), про закінчення виконавчого провадження або про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Таким чином, заходи, які обмежують право громадян на вільне пересування, є обґрунтованими лише тоді, коли переслідують законну мету щодо забезпечення погашення заборгованості. Окрім того, такий захід обмеження свободи пересування може стати неспіврозмірним і порушувати право особи, якщо автоматично поширюється на невизначений строк.

Суд констатує, що застосовані відносно ОСОБА_1 заходи забезпечення виконання своїх зобов`язань, шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України, не можуть забезпечити своєї мети, оскільки заборгованість по сплаті аліментів на даний час відсутня.

Фактично, ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 18.03.2009 року, якою було тимчасово обмежено заявника у праві виїзду з України, таке обмеження встановлено без визначення конкретного часового проміжку, що порушує конституційні права заявника.

Враховуючи викладене, з метою відновлення порушеного конституційного права ОСОБА_1 у свободі вільного пересування, суд дійшов висновку про необхідність скасування тимчасового обмеження в праві виїзду ОСОБА_1 за межі України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 211, 247, 260, 261, 353, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити частково.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України, встановлене ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 18.03.2009 року у справі №6-2/2009р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 09 вересня 2020 року.

СуддяЛ. А. Грипіч