Провадження №22-ц/812/812/1269/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: - Горенко Ю.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та його представника

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/1033/20 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 01 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Кузьменка В.В. в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про зменшення розміру аліментів та зміну способу його стягнення,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення.

Позивач зазначав, що з жовтня 2005 року по 2008 рік він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , та який проживає разом з матір`ю. На підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2008 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Станом на травень 2019 року його заборгованість по сплаті аліментів становила 67107,27 грн. У липні 2019 року ним було перераховано на рахунок Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області аліменти в сумі 67140,77 грн. Станом на грудень 2019 року його заборгованість зі сплати аліментів, з урахуванням стягнення 50 % коштів з його пенсії, зросла та становить 2361,50 грн. Зростання заборгованості зі сплати ним аліментів пов`язана з тим, що максимальний відрахування з його пенсії на аліменти не перевищує мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку. На теперішній час він не має можливості в повному обсязі виконувати рішення суду, у зв`язку з тим, що 09 листопада 2017 року його визнано непрацездатним інвалідом ІІ групи та призначено пенсію по інвалідності, яка з грудня 2019 року по теперішній час складає 1638 грн. на місяць. Інших джерел доходу він не має. На своє лікування щомісяця він витрачає понад 220 грн., так як має загальне захворювання. Потребує постійного обстеження у лікаря та постійне лікування. На теперішній час він проживає з батьками, які також є пенсіонерами та у повному обсязі не можуть допомагати йому.

Посилаючись на викладене з урахуванням стану здоров`я та його пенсії, а також можливості його батьків позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання свого сина стягнувши з нього в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно, що фактично становить 50 % від призначеної йому пенсії за інвалідністю.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 01 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки суд першої інстанції не врахував його стан здоров`я та погіршення в зв`язку з цим матеріального становища через непрацездатність. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що позивач не в повній мірі втратив працездатність, а тому в змозі забезпечити дитину аліментами в належному розмірі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2008 року зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини (а.с.9 об.).

07 червня 2017 року Заводським відділом Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження № 54053256 з примусового виконання виконавчого листа № 487/1894/17 виданого 24 травня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва, про що свідчить постанова головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кандзюби Н.М. про відкриття виконавчого провадження від 07 червня 2017 року (а.с. 11, 43).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27 грудня 2019 року складеного державним виконавцем Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бабенко Є.М. при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 24 травня 2017 року № 487/1894/17, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20 березня 2008 року і до повноліття дитини, сума аліментів, яка підлягає стягненню складає 1059,00 грн. на місяць, сплачено боржником 782,00 грн. в місяць, заборгованість на 30 число поточного місяця становить 277,00 грн., заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.11.2019 року складає 2361,50 грн. (а.с.41, 42).

Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру аліментів, позивач посилався на ту обставину, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей його стан здоров`я значно погіршився.

При цьому, він надав суду копію довідки МСЕК, яка містить інформацію про встановлення йому 2 групи інвалідності з 09 листопада 2017 року до 01 грудня 2019 року та наступною довідкою встановлена інвалідність другої групи продовжена до 01 грудня 2021 року. В зазначеній довідці також вказано про непрацездатність позивача в звичайних виробничих умовах та рекомендовано спостереження у психіатра, сімейного лікаря (невропатолога, кардіолога) (а.с. 8).

Крім того позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на те, що проживає разом з батьками, які потребують піклування, оскільки мати є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, батько пенсійного віку (а.с. 13-20).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано врахував інтереси неповнолітнього зазначивши, що дитина має право на належний рівень матеріального забезпечення з боку батьків, та посилаючись на встановлений законом мінімальний розмір аліментів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів, в зв`язку з чим позов про зміну способу та розміру аліментів не підлягає задоволенню. При цьому суд не надав будь, якої оцінки доводам позивача про зміну стану його здоров`я та його матеріального стану.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 порушує питання про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання дитини за рішенням суду в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, та просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2020 року 2218 грн., з 01 липня 2020 року 2318 грн., з 01 грудня 2020 року 2395 грн.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, зміни способу їх присудження, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я, а також в інших випадках, передбачених СК України, і відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України сторони повинні довести суду наявність цих обставин, подавши відповідні докази.

Тому посилання ОСОБА_1 , що він на даний час має інвалідність та, в зв`язку з цим, є обмежено працездатний і має замалий дохід судом слід прийняти до уваги.

Долучені до матеріалів справи копії пенсійного посвідчення позивача вказують на ту обставину, що йому призначена пенсія по інвалідності 2 групи загального захворювання (а.с.7).

Згідно довідки №16198-03 від 30 травня 2019 року розмір пенсії ОСОБА_1 з грудня 2018 року по травень 2019 року становить 8982,00 грн. (1497,00 грн. на місяць) (а.с. 12).

Відповідно до довідки від 29 січня 2020 року позивач отримує пенсію після відрахування аліментів з серпня 2019 року - 782 грн., а з листопада 2019 року- 819 грн.

Тому вважати ці доходи достатніми для проживання та сплати аліментів є помилковим, враховуючи що відповідач є обмежено дієздатним, на даний час не працевлаштований, має групу інвалідності, то аліменти слід встановити у певній частці від цього доходу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., що фактично складає половину доходу платника аліментів.

За такого, виданий раніше на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2008 року, суд відкликає виконавчий лист про стягнення аліментів.

Враховуючи наведе, суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями ст.376 ЦПК України дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та необхідності скасування оскаржуваного рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідачки аліментів, вказавши про зміну розміру аліментів та спосіб їх стягнення, встановлених рішенням суду з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 800 грн., починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2020 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про зменшення розміру аліментів та зміну способу його стягнення задовольнити.

Змінити розмір аліментів та спосіб їх стягнення, який визначено рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 24 квітня 2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, до виповнення повноліття дитини, відкликавши виконавчий лист по справі №487/1894/17, виданий 24 травня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 14 вересня 2020 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова