Єдиний унікальний номер: 379/1359/19
Провадження № 2/379/72/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2019 позивач звернулася до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на її користь половину вартості витрат, які були понесені нею на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 16 265,14 грн, а також понесені нею судові витрати у розмірі 201 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що від спільного шлюбу з відповідачем мають малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 28.05.2016 рішення Таращанського районного суду Київської області шлюб розірвано. На даний момент діти проживають разом з нею.

В зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дітей, позивачка звернулася до суду з даним позовом. В період часу з 13.11.2018 року про дату подання позовної заяви понесені додаткові витрати на утримання дітей, зокрема оплата;

1) за гуртожиток за 2 семестр 1 курсу ОСОБА_3 - 1969,50 грн;

2) за гуртожиток -за 1 семестр 2 курсу ОСОБА_3 - 1975 грн;

3) за харчування ОСОБА_4 - 240 грн;

4) за навчання ОСОБА_4 в Таращанській музичній школі 1515 (за листопад 2018 - жовтень 2019);

5) за навчання ОСОБА_4 у відділі культури і туризму- 1130 грн;

6) за послуги стоматолога ОСОБА_4 140 грн;

7) за послуги стоматолога ОСОБА_3 2900 грн;

8) за купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 513,48 грн;

9) за купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 979,47 грн;

10) за купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 807,40 грн;

11) за купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 4381,09 грн;

12) за купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 7845,04;

13) за санаторно-курортне оздоровлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 1831,77 грн;

14) за відвідування циркової вистави ОСОБА_4 та ОСОБА_3 300 грн;

15) за екскурсію в парку Нова Софіївка 220 грн;

16) за купівлю канцелярських товарів 2440 грн;

17) за купівлю одягу та взуття ОСОБА_4 та ОСОБА_3 4022,30 грн;

Також прохає стягнути судові витрати на виготовлення копій документів для суду та відповідача в сумі 201 грн.

21.11.2019 відповідачем було подано відзив на позов, в якому позов визнав частково. Зазначав, що на даний час він має обов`язок утримувати трьох своїх дітей, а тому не має матеріальної можливості оплачувати витрати викликані сумнівними особливими обставинами, які для нього являються непомірним тягарем. Окрім цього, позивачка вимагаючи з нього стягнення понесених нею однієї другої частини додаткових витрат на дитину на свою користь, має довести як їх виклик особливими обставинами так і безпосередню свою участь в здійсненні їх оплати. Вважаючи, що не всі наведені позивачкою понесені нею витрати являються додатковими та (або) понесені нею взагалі, прохав відмовити в задоволенні її позовних вимог в частині, що не забезпечені належними відповідними доказами, а також тих, що не відносяться до суті спору.

21.11.2019 відповідач подав через канцелярію суду зустрічну позовну заяву про зменшення розміру аліментів.

В зустрічному позові позивач зазначив, що відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області від 03.03.2018 року, з нього стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі однієї другої частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 11.12.2017 року. Заборгованості по сплаті аліментів та сплаті додаткових витрат, присуджених рішенням Таращанського районного суду Київської області від 12.06.2019 року, він не має.

Проте, оскільки з 02 липня 2019 року змінився його сімейний стан, він зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , має на утриманні сина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а місце роботи та розмір заробітку не змінився з початку 2018 року, вважає, що стягнення з нього однієї другої частини заробітної плати на двох не відповідає інтересам третьої дитини та являється надмірним для нього тягарем. А тому, враховуючи викладені ним обставини, просить зменшити розмір аліментів, визначених за рішенням Таращанського районного суду Київської області від 03.03.2018 року, до розміру однієї шостої частини від заробітку (доходу) на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та однієї шостої частини від заробітку на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку для кожної, до досягнення ними повноліття, починаючи з вступу рішення в законну силу.

27.11.2019 позивач за первісним позовом подала через канцелярію суду відповідь на відзив, якою, аргументи наведені відповідачем за первісним позовом у його відзиві про часткову доведеність та обґрунтованість нею понесених додаткових витрат, зумовлених на лікування, утримання та різносторонній розвиток дітей, не визнає, а позовні вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі. Зазначає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька незалежно від сплати аліментів і закон не передбачає можливості звільнення особи від участі в таких витратах. Просить суд стягнути з відповідача на її користь половину вартості витрат, які були понесені нею на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 16 265,14 грн та понесені нею судові витрати у розмірі 201 грн.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, прохала його задовольнити. Зустрічний позов не визнала, прохала відмовити у його задоволені. Зазначила, що додаткові витрати зумовлені також тяжкою хворобою дитини ОСОБА_3 . Старша донька ОСОБА_3 лікувалася в онкогематології, була навіть в реанімації. ОСОБА_3 зверталася до батька за допомогою, але її не отримала. Зустрічний позов не визнала, оскільки син у відповідача народився за два роки до розлучення з нею. Відповідач переоформив свій будинок і земельну ділянку на матір. Собі залишив машину, яка є кредитної, і особисто вона виступає поручителем по кредиту. В неї уходить двадцять процентів заробітку на погашення кредиту відповідача. Відповідач також сплачує цей кредит. Зараз відповідач їздить на іншому автомобілі. Відповідач звертався до служби у справах дітей з приводу перевірки цільового використання нею аліментів. За результатами перевірки надані висновки про доцільність витрачання аліментів.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічний позов підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити. Первісний позов не визнав у повному обсязі, оскільки вказані додаткові витрати покриваються сумою аліментів, які з нього вже стягнуті. Щодо доводів про переоформлення земельної ділянки і будинку зазначив, що його баба померла після розлучення, заповіту на нього не залишала, нерухомість оформлено на його матір після смерті баби. Зазначив, що платить 50 процентів доходу на аліменти, ще 20 процентів з нього відраховується на сплату кредиту. Яка в нього зарплата, він не знає, на руки отримує до чотирьох тисяч. Працює водієм самоскиду. Живе лише на 30 процентів з доходів. Заборгованості по аліментам в нього нема. «Земельних паїв» в нього нема. Він проживає в орендованій кварті без договору за адресою АДРЕСА_3. Проживає з «офіційною» дружиною та неповнолітнім сином ОСОБА_11 2015 року народження. Після розлучення з позивачкою «кредитний» автомобіль знаходився в нього, аж до продажу цього автомобіля виконавчою службою в рахунок заборгованості перед банком «Надра».

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що зараз їй сімнадцять років, вона навчається в коледжі в м. Богуслав, Київської області. Коли вона місяць стаціонарно лікувалася в онкологічному відділенні, батько до неї не з`являвся, хоча вона його і повідомляла. Додаткових коштів він не надавав. Участі матеріальної при вступі у навчальний заклад не приймав і туди приїжджав лише один раз. На оплату проживання у гуртожитку надавала мати. Через хворобу вона не отримувала стипендію. Молодшій сестрі батько також не допомагав матеріально. Підтвердила приймання медпрепаратів, які зазначені на чеках в підтвердження витрат на лікування.

Заслухавши думку сторін по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, оцінивши докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі з 01.06.2002 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Таращанського районного суду Київської області від 27.05.2016 (справа № 379/538/16-ц) розірвано.

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем.

Згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 27.05.2016 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19.05.2016.

Згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 03.03.2018 розмір стягуваних аліментів з 11.12.2017 збільшено з 30% до 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Цього ж дня позивачу було видано виконавчий лист.

В зв`язку з тим, що відповідач не приймав участі у додаткових витратах в період з 19.03.2018 по 13.11.2018, які були понесені позивачем, рішенням Таращанського районного суду Київської області від 12.06.2018 з нього було стягнуто на користь позивачки їх половина.

В період часу з 13.11.2018 по 09.10.2019 (дату подачі позовної заяви до суду), позивачем понесені додаткові витрати на утримання спільних з відповідачем дітей, зокрема:

- оплата за гуртожиток ОСОБА_3 в КВНЗ "Богуславський гуманітарний коледж ім. Нечуя Левицького", за ІІ семестр І курсу - 1950 грн. 00 коп. + 19 грн. 50 коп. - послуги банківської установи (загальна сума 1969,50 грн), що підтверджується копією квитанції;

- за гуртожиток ОСОБА_3 в КВНЗ "Богуславський гуманітарний коледж ім. Нечуя Левицького", за І семестр 2 курсу - 1950 грн. 00 коп. + 25 грн. 00 коп. - послуги банківської установи (загальна сума 1975,00 грн), що підтверджується копією квитанції; (а.с. 22,23)

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13.09.2017 №6-1489цс17 оплата вартості навчання неповнолітньої дитини та її проживання у гуртожитку відноситься до додаткових витрат на дитину.

- оплата послуг навчання живопису ОСОБА_4 у відділі культури і туризму (25.01.2019 року) 195 грн. 00 коп. + 10 грн. 00 коп. - послуги банківської установи, (08.02.2019 року) 195 грн. 00 коп. + 10 грн. 00 коп. - послуги банківської установи, (16.04.2019 року) 195 грн. 00 коп. + 10 грн. 00 коп. - послуги банківської установи, (20.05.2019 року) 195 грн. 00 коп. + 10 грн. 00 коп. - послуги банківської установи, (30.09.2019 року) 300 грн. 00 коп. + 10 грн. 00 коп. - послуги банківської установи (загальна сума 1130,00 грн, що підтверджується копіями квитанції;(а.с. 26-30).

Такі витрати суд розцінює як витрати у зв`язку з розвитком певних здібностей дитини.

Крім того, позивачкою були понесені витрати в зв`язку з хворобою та лікуванням дітей, зокрема:

- оплата послуг стоматолога за видалення 10.07.2019 ОСОБА_4 молочного зуба на загальну суму 140 грн. 00 коп, що підтверджується копією товарного чеку від 10.07.2019; (а.с.31);

- оплата на купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 на загальну суму 513,48 грн, підтверджується копією фіскальних чеків та копією довідки про тимчасову непрацездатність № 914; (а.с.35-36);

- оплата на купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 на загальну суму 979,44 грн, підтверджується копією фіскальних чеків та копією довідки про тимчасову непрацездатність № 8 (а.с.37,38);

- оплата на купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 на загальну суму 807,40 грн, підтверджується копією фіскальних чеків та копією довідки про тимчасову непрацездатність № 14 (а.с. 39,40);

- оплата на купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 на загальну суму 4381,09 грн, підтверджується копією фіскальних чеків та копією довідки Київського обласного онкологічного диспансеру пр. тимчасову непрацездатність та виписки із медичної картки стаціонарного хворого №4621 (а.с.41-47);

- оплата на купівлю ліків у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 на загальну суму 7845,04 грн, підтверджується копією фіскальних чеків та копією довідки про тимчасову непрацездатність № 41, копією направлення в Київський НУІПАГ до пульмонолога, копією консультативного висновку та копією виписного епікризу зі стаціонару, копією чеку та копією гарантійного талону на інгалятор компресорний модель НЕРО, потрібний для проведення інгаляцій в домашніх умовах; (а.с.47-57);

- вартість проїзних документів до місця проходження санаторно-курортного лікування та у зворотному напрямку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , всього три поїздки, на загальну суму разом з комісією банку - 1831 грн 77 коп.

Таким чином, загальна сума понесених позивачем та документально підтверджених додаткових витрат на утримання спільних з відповідачем дітей становить 21572,75 грн.

Крім того, судом встановлено, що 02 липня 2019 року відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 (а.с.86). Крім того, він має сина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває на його утриманні (а.с. 87). Вони всі проживають разом однією сім`єю в с. Лук`янівка Таращанського району Київської області. В зв`язку з тим, що його сімейний стан змінився, проте не з мінилися місце роботи та дохід, а стягнення з нього аліментів в розмірі однієї другої частини його доходу не відповідає інтересам третьої дитини та являється надмірним для нього тягарем, останній звернувся до суду із зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів, присудженого раніше судом.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 працює в ТОВ «НВО «ПРОМВПРОВАДЖЕННЯ», щомісячно з нього відраховувалися аліменти у присудженому рішенням суду розмірі (одна друга частина), заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Його дохід за листопад місяць 2018 року по грудень місяць 2018 року склав 13285,00 грн, з яких утримано податків на суму 2590,58 грн та аліментів на суму 6951,38 грн. за червень місяць 2019 року по жовтень місяць 2019 року склав 62509,45 грн, з яких утримано податків на суму 12189,34 грн та аліментів на суму 25 470,77 грн. Дане стверджується довідками, виданими ТОВ «НВО «ПРОМВПРОВАДЖЕННЯ» № 21/01-01Д від 21.01.2019, № 10/06-01Д від 10.06.2019 та № 18/11-07Д від 18.11.2019. (а.с. 88, 90-92).

Доказів отримання ним інших доходів судом не здобуто в судовому засіданні, а також не спростовано і позивачем їх відсутність.

Згідно довідки Таращанського РВ ДВС Таращанського РУЮ№ 9124/15.16-41 від 05.12.2019, за період з 01.11.2018 по 01.11.2019 ним на користь позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 сплачено аліментів всього: 52521,57 грн. (а.с.100).

За висновком органу опіки та піклування, проведеного за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дітей, одержувач аліментів забезпечує потреби дітей відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить менше двох прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину) (а.с. 104-105).

Неповнолітня дочка сторін є студенткою ІІ курсу КВНЗ КОР Гуманітарного коледжу ім.. І.С. Нечуя-Левицького І-ІІ рівня акредитації, державна форма навчання і за період з червня 2019 по грудень 2019 року її дохід склав 3321,04 грн, з яких 1321,04 грн - стипендія та 2000 грн матеріальна допомога (а.с.100а, 113).

Згідно довідок про доходи, виданих відділом освіти і науки Таращанської РДА №23 від 02.03.2018, №131 від 24.10.2018, №36 від 26.06.2020, дохід позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 за період з вересня місяця 2017 року по лютий місяць 2018 року склав - 52 473,96 грн, з яких утримано за виконавчими листами - 7870,28 грн., з квітня місяця 2018 року по вересень місяць 2018 року склав - 54 728,40 грн, з яких утримано за виконавчими листами - 8701,80 грн., а з січня місяця 2020 року по червень місяць 2020 року склав - 69 155,91 грн, з яких утримано за виконавчими листами - 10998,95 грн.

Всього з неї стягнуто заборгованості, згідно даних АСВП №52459825 та матеріалів виконавчого провадження, станом на 09.07.2020, в розмірі 59958,89 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що обидві сторони по справі є солідарними боржниками за вказаним виконавчим провадженням, а тому в розумінні зобов`язальних відносин сторони є зобов`язально рівними.

Дані обставини встановлено з матеріалів справи.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положення ч. 1, ч. 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09).

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку (Висновок ВСУ від 13.09.2017 №6-1489ус17).

Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України.

Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із викладених обставин, з принципу рівності прав та обов`язків батьків та враховуючи, що відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, а також враховуючи матеріальний стан осіб, їх стан здоров`я, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат, понесених позивачем.

Отже, оскільки в судовому засіданні було доведено понесення позивачкою додаткових витрат на дітей у загальному розмірі 21572,75 грн, відповідно половина яких становить 10768,38 грн., а тому саме таку суму слід стягнути з відповідача на користь позивача як половину понесених позивачем додаткових витрат на спільних з відповідачем дітей, що виклик ні особливими обставинами.

Решта зазначених позивачкою витрат, а саме витрат: понесених нею на харчування дочки ОСОБА_4 220 грн. 00 коп. + 20. 00 коп. - послуги банківської установи (загальна сума 240,00 грн, витрати на придбання квитків в цирк на загальну суму 300,00 грн (2х150 грн), придбання квитків на відвідування парку «Нова Софіївка» та Національного дендрологічного парку «Софіївка» в м. Умань на загальну суму 220,00 грн, а також витрати на канцелярські товари на загальну суму 2440,00 грн, на одяг та взуття для обох дочок до нового навчального року на загальну суму 4022,30 грн - не є додатковими витратами. Так, понесені види витрат фактично є основними витратами на утримання дітей, які батьки зобов`язані нести в рівних частинах, і які вже були враховані при призначені розміру аліментів.

Витрати ж понесені позивачкою за навчання дочки ОСОБА_4 в Таращанській музичній школі 1115,00 грн (за період листопад 2018 року по жовтень 2019 року) та за лікування та пломбування зубів дочки ОСОБА_3 на загальну суму 2900,00 грн документально не підтверджені. Додані позивачкою документи в їх підтвердження, а саме довідка №240 від 01.10.2019 та довідка від 08.07.2019 (а.с.25) не є належним та допустимим доказом здійснення нею таких витрат.

Доводи щодо користування відповідачем на даний час автомобілем «Опель» не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до листа начальника Таращанського районного відділу державної виконавчої служби № 7308/18.16-28 від 09.07.2020 він реалізований 11.09.2018 в рахунок боргу перед банківською установою та перераховані кошти в сумі 81866,25 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору та в зв`язку із частковим задоволенням її позову, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 502,53грн.

При вирішенні зустрічного позову суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року справа № 6-143цс13).

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів.

Частина друга статті 183 СК України визначає обов`язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує усю сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, враховує стан здоров`я дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, а саме зміни у платника аліментів сімейного стану - він одружився, наявність на його утриманні ще однієї малолітньої дитини від іншого шлюбу, наявність інших боргових зобов`язань, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, і приходить до висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом про зменшення, раніше присудженого за рішенням суду, розміру аліментів на утримання двох його неповнолітніх дітей підлягає задоволенню. А саме з зменшення з однієї другої до однієї третьої частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Суд звертає увагу, що визначена судом частка аліментів на двох дітей - одна третя, відповідає частці зазначеній позивачем за зустрічним позовом в розмірі одна шоста, при розрахунку на кожну дитину. Проте, запропонований ним порядок призначення розміру частки на кожну дитину суперечить порядку визначення частки від заробітку (доходу) у разі стягнення аліментів на двох дітей.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 р. у справі № 6-1798цс16 аліменти на двох і більше дітей визначаються судом у єдиній частці від заробітку (доходу) батька.

В зв`язку зі зміною розміру аліментів, раніше виданий виконавчий лист слід відізвати.

Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати на копіювання документів не є судовими витратами, тому суд відмовляє позивачці за первісним позовом у стягненні 201 грн.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 77, 78, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 155, 180-183, 185, 192 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , половину вартості додаткових витрат, які були понесені ОСОБА_1 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 10768,38 грн (десять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень тридцять вісім копійок).

В іншій частині первісного позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 502,53 грн (п`ятсот дві гривні п`ятдесят три копійки).

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - задовольнити у повному обсязі.

Зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлений рішенням Таращанського районного суду Київської області від 27.05.2016 у справі № 379/359/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Таращанського районного суду Київської області від 27.05.2016 № 379/359/16-ц - відкликати.

Повне рішення складено 28.08.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін