Справа № 212/417/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді: Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання: Борух Ю.К.. розглянувши у відсутності сторін та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я,-

встановив:

У січні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гореліков М.М., звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"(далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, працюючи на посаді майстра гірничої дільниці №7 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком». 30 вересня 2015 року близько о 10 годині 10 хвилин, в наслідок прихованого в рудному масиві заколоутворення, яке обумовило раптовий вивал пласта руди з покрівлі штреку скреперування № 4 188-192 вісі гор. 1300м. значного за об`ємом та масою більше ніж 6 тон. що призвело до травмування позивача. Внаслідок нещасного випадку, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Закрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку І ст. Перелом основи черепа. Забійна рана верхньої губи. Посттравматичний субконьюктивальний крововилив обох очей. Закрита травма грудної клітини: Множинні переломи ребер з обох сторін. Розрив обох легень Двобічний травматичний гемопневмоторакс. Аспіраційний синдром. Синдром здавлення верхньої полої вени. Забій серця. Закрита травма живота: Забій передньої черевної стінки Закритий перелом кісток шийки лівої лопатки. Закритий розрив симфіза. Закритий розрив крижово-підвздовшного зчленування праворуч. Відкритий уламковий перелом середньої третини правої гомілки. Розрив уретри: Макрогематурія. Респіраторний дістрес синдром Дисиминуюче внутрішньо судинне згортання».

Висновком МСЕК від 27.01.2016 року позивачу первинно встановлено 100 % втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 19 січня 2016 року до 01 лютого 2017 року з наступним переоглядом 01.01.2017 року, встановлена перша група інвалідності. Висновком МСЕК від 19.01.2017 року позивачу повторно встановлено 90 % втрати професійної працездатності з 01 лютого 2017 року до 01.02.2018 року з наступним переоглядом 01.01.2018 року, встановлена перша група інвалідності. Висновком МСЕК від 16.01.2019 року позивачу повторно встановлено 80 % втрати професійної працездатності з 01 лютого 2019 року до 01.02.2021 року з наступним переоглядом 01.01.2021 року, встановлена друга група інвалідності.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я і йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває фізичний біль та душевні стражданнях які викликані негативними емоціями та спогадами, потребу в униканні аналогічних обставин, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання від психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя та роботи, знижений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу. Також, в наслідок отриманого каліцтва, з`явились труднощі у емоційному стані близьких, перебороти які повністю до сьогоднішнього дня не вдається. Рідні та близькі позивача охоплені найгострішими переживаннями страху, тривоги та емоційного болю. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 100 000 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 21 січня 2020 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами.

14 лютого 2020 року судом отримано клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 20.02.2020 року залишено без задоволення.

Відповідач скористався правом надання суду відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, вказавши на відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки Актом розслідування нещасного випадку №33-23 від 26.10.2015 року встановлена відсутність винних дій відповідача у настанні нещасного випадку. Згідно п.4 Акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 30 вересня 2015 року, причинами настання нещасного випадку встановлено: основна: технічна інші (приховане в рудному масиві заколоутворення, яке обумовило раптовий вивал (відшарування) із покрівлі штреку скреперування №4 188-192 вісі гор. 1300 м значного за об`ємом (приблизно 2.5 м3), лінійними розмірами (2,5* 1,2*0,6м) та масою (більш ніж 6 тон) вивалу пласта руди, який не можливо було передбачити, що призвело до травмування потерпілого, який знаходився в цей час у незакріпленій частині цієї виробки). Організаційні та психофізіологічні причини настання нещасною випадку відсутні. Порушення законодавства про охорону праці відсутні. Супутні відсутні. Крім того, зазначили, що наявність у позивача моральних страждань не підтверджені належними доказами, зокрема висновком фахівця.

Виходячи з вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 з 24.06.2014 р. працював на посаді майстра гірничої дільниці №7 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком».

30 вересня 2015 року близько о 10 годині 10 хвилин, в наслідок прихованого в рудному масиві заколоутворення, яке обумовило раптовий вивал пласта руди з покрівлі штреку скреперування № 4 188-192 вісі гор. 1300м. значного за об`ємом та масою більше ніж 6 тон. що призвело до травмування позивача. Внаслідок нещасного випадку, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Закрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку І ст. Перелом основи черепа. Забійна рана верхньої губи. Посттравматичний субконьюктивальний крововилив обох очей. Закрита травма грудної клітини: Множинні переломи ребер з обох сторін. Розрив обох легень Двобічний травматичний гемопневмоторакс. Аспіраційний синдром. Синдром здавлення верхньої полої вени. Забій серця. Закрита травма живота: Забій передньої черевної стінки Закритий перелом кісток шийки лівої лопатки. Закритий розрив симфіза. Закритий розрив крижово-підвздовшного зчленування праворуч. Відкритий уламковий перелом середньої третини правої гомілки. Розрив уретри: Макрогематурія. Респіраторний дістрес синдром Дисиминуюче внутрішньо судинне згортання».

19 жовтня 2015 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 30.09.2015 року о 10-10 год. форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок з ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом і складено Акт форми Н-1. Згідно п.4 Акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 30 вересня 2015 року, причинами настання нещасного випадку встановлено: Основна: технічна інші (приховане в рудному масиві заколоутворення, яке обумовило раптовий вивал (відшарування) із покрівлі штреку скреперування №4 188-192 вісі гор. 1300 м значного за об`ємом (приблизно 2.5 м3), лінійними розмірами (2,5* 1,2*0,6м) та масою (більш ніж 6 тон) вивалу пласта руди, який не можливо було передбачити, що призвело до травмування потерпілого, який знаходився в цей час у незакріпленій частині цієї виробки). (а.с.6-9, 10-13).

Висновком МСЕК від 27.01.2016 року позивачу первинно встановлено 100 % втрати професійної працездатності з 19 січня 2016 року до 01 лютого 2017 року у зв`язку з трудовим каліцтвом з наступним переоглядом 01.01.2017 року, встановлена перша група інвалідності. Висновком МСЕК від 19.01.2017 року позивачу повторно встановлено 90 % втрати професійної працездатності з 01 лютого 2017 року до 01.02.2018 року з наступним переоглядом 01.01.2018 року, встановлена перша група інвалідності. Висновком МСЕК від 16.01.2019 року позивачу повторно встановлено 80 % втрати професійної працездатності з 01 лютого 2019 року до 01.02.2021 року з наступним переоглядом 01.01.2021 року, встановлена друга група інвалідності (а.с.14-18).

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Виходячи з наведених вимог закону, позицію представника відповідача щодо відсутності підстав для покладення на підприємство відповідальності за завдану шкоду, оскільки відсутня вина підприємства в її заподіянні, суд вважає такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки між сторонами склалися трудові правовідносини, а травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і за пов`язана з виробництвом, а отже наявні у зв`язку з цим всі підстави, передбачені ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Отже, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

При цьому, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

Частиною третьою статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі,душевнихстражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, характер отриманої травми, ступінь втрати ним професійної працездатності, тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визначивши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування в сумі 100 000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 153,237-1 КЗпП України, Законом України « Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259,263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я- задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судові витрати в розмірі 1 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат ", адреса: 50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1А, .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 20.02.2020 року.

Суддя: М. Д. Власенко