Справа № 932/955/20
Провадження №2-з/932/9/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

щодо розгляду заяви про забеспечення позову

29 січня 2020 року м.Дніпро

13 листопада 2019 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суду м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - Сліщенко Ю.Г.,

при секретарі Антонюк А.П.

розглянувши матеріали заяви, поданої адвокатом Збарською І.В., в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна, про визнання недійсним договору дарування, -

встановив:

В провадження Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна, про визнання недійсним договору дарування, по якій ухвалою від 27.01.2020 року відкрито провадження. 29.01.2020 була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

В обґрунтування заяви зазначає, що 23.12.2019 року ОСОБА_2 , уклав договір дарування на Ѕ чакстки квартири АДРЕСА_1 , корп2 ОСОБА_3 . ОСОБА_2 на час складання договору дарування не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки мав психічні розлади в наслідок вживання алкоголю. На теперішній час ОСОБА_2 і на теперішній час проживає у спірній квартирі. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи що відповідач може здійснити одноособове відчуження Ѕ зазначеної квартири до моменту ухвалення рішення по справі, що може значно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову та накласти арешт на Ѕ спірної квартири.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно доп. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену частину у заяві квартири та заборонити відповідачу розпоряджатись Ѕ квартири.

Тобто, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки предметом є право власності на Ѕ квартири яку заявник просить забезпечити, та враховуючи те, що обмеження викликані забезпеченням позову носять тимчасовий характер і беручи до уваги, що у разі відчуження, пошкодження або знищення спірного майна виникне реальна перепона на шляху виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог або у разі зміни позовних вимог - визначення його дійсної вартості, суд вважає доведеними підстави, які зумовлюють необхідність забезпечення позову.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Заяву подану адвокатом Збарською І.В., в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна, про визнання недійсним договору дарування - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження на об`єкт нерухомого майна, а саме Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1) право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття 29.01.2020 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки, до 29.01.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Ю.Г.Сліщенко