Ухвала

27 лютого 2020 року

м. Київ

справа №0915/3021/12

провадження №61-25230св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

боржник - приватне підприємство «Маррос»,

боржник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 26 грудня 2017 року у складі судді Струтинського Р. Р. та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2018 року у складі колегії суддів Пнівчук О. В., Горейко М. Д., Мелінишин Г. П.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк) звернулося до суду з заявою, в якій просило: видати дублікати виконавчих листів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2014 року про стягнення з приватного підприємства «Маррос», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору у розмірі 396 766,64грн та поновити пропущений строк для пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання.

Заява мотивована тим, що 26 травня 2014 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області видано виконавчі листи на підставі рішення суду від 18 березня 2014 року про стягнення з ПП «Маррос», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» у солідарному порядку заборгованості по кредитному договору у розмірі 396 766,64 грн.

У зв`язку із запровадженням у банку тимчасової адміністрації з 03 березня 2015 року та розпочатою з 02 жовтня 2015 року процедурою ліквідації ПАТ «Дельта Банк» лише у листопаді 2016 року в ході внутрішньобанківської перевірки встановлено наявність рішення суду у зазначеній справі, а також встановлено, що оригінали примірників виконавчих листів працівником банку не передані на виконання до державної виконавчої служби. Відповідно, рішення суду, яке набрало законної сили, не виконано.

Вказані обставини, за доводами заявника, є підставою для видачі дублікатів виконавчих документів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківскої області від 26 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2018 року, у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строків про пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» в частині видачі дублікатів виконавчих листів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд виходив з того, що заявником на підтвердження своїх доводів, викладених у заяві, не надано жодних доказів втрати виконавчих листів.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» в частині поновлення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що на підтвердження своїх доводів про поважність причин пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, заявник не надав жодних доказів, які б підтверджували, що такі причини пов`язані саме з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певних дій.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновків про відсутність підстав видачі ПАТ «Дельта Банк» дублікатів виконавчих документів в силу недоведеності факту їх втрати не з вини стягувача та недоведеності поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що оригінали виконавчих листів втрачено, а строк пред`явлення їх до виконання пропущено з поважних причин.

В обґрунтування наведених доводів заявник посилається нате, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181, «про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

Лише в листопаді 2016 року в ході внутрішньобанківської перевірки АТ «Дельта Банк» встановлено, що по кредитному договору від 26 березня 2008 року про стягнення кредитної заборгованості в солідарному порядку з ПП «Маррос», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було ухвалено рішення суду у справі. При перевірці матеріалів виявлено, що оригінали примірників виконавчих листів відповідальним працівником банку передано у відповідний підрозділ для пред`явлення їх до виконання до державної виконавчої служби для примусового стягнення боргу. Однак, на початку 2015 року, працівника банку, відповідального за проведення даної дії, було звільнено, оригінали примірників виконавчих листів по даній справі ним не передані.

Судами не надано заявнику можливості долучення до матеріалів доказів, що мають істотне значення для вирішення спору та відсутність яких стало підставою відмови у задоволенні вимог банку. Так, АТ «Дельта Банк» самостійно звернувся до відповідних підрозділів державної виконавчої служби з проханням повідомити чи перебували на виконанні виконавчі листи про стягнення з ПП «Маррос», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на що підрозділи ДВС підтвердили відсутність у них на виконанні вказаних виконавчих листів.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційне провадження, відкрите ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2018 року в частині відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання підлягає закриттю.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвали судів першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).

Таким чином, оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084сво18).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «суд, встановлений законом», Верховний Суд дійшов висновку, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції, є помилковим (Рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року у справі «ТОВ «Фірма Верітас» проти України»).

Ураховуючи викладене, касаційне провадження за касаційною скаргою

ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2017 року, залишену без змін постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2018 рокув частині вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання підлягає закриттю, оскільки зазначені судові рішення у цій частині не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Касаційне провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2018 року в частині вирішення заяви публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська