КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 759/6777/17
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4867/2020
У Х В А Л А

24 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року (суддя Величко Т.О.) про залишення без розгляду заяви законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року заяву про відвід судді залишено без розгляду.

На вказану ухвалу судді 30 січня 2020р. законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію ухвали судді вона отримала 28 січня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як убачається з матеріалів справи, ухвала суддею постановлена одноособово, матеріали справи не місять інформації про направлення її копії учасникам справи, а з приєднаної до апеляційної скарги копії конверту та номеру ідентифікатору поштового відправлення вбачається, що копія ухвали судді отримана законним представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 28 січня 2020р., тому строк на апеляційне оскарження ухвали судді підлягає поновленню.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК Українидо апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак, до апеляційної скарги не доданий документ про оплату судового збору, а законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на майновий стан позивача, незначний розмір пенсії, а також положення п.п. ґ п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

До клопотання додана копія довідки про доходи № 6444 0447 8505 2412 з Головного управління Пенсійного фонду України від 08 січня 2020р. про розмір пенсії ОСОБА_1 за 2019 рік (та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 від 9 січня 2020р. (с.с.124,125 т.2)

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

З довідки Пенсійного фонду України вбачається, що річний розмір пенсії ОСОБА_1 за 2019 рік складає 23 282грн 38коп.

Згідно підпункту 9 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» апеляційна скарга на ухвалу суду, подана фізичною особою, має бути оплачена судовим збором у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420грн 40коп.

Отже, розмір судового збору за подання апеляційної скарги не перевищує 5% розміру річного доходу позивача.

Надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 від 9 січня 2020р. не є належними доказами відсутності доходів у законного представника позивача, так як не містять підпису посадової особи, яка б засвідчила їх правильність та відповідність дійсності.

Згідно підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що позивачем є особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Даний позов не був пред`явлений в інтересах ОСОБА_1 , яка рішенням суду від 5 квітня 2019 року визнана обмежено дієздатною, а відтак підстав для звільнення її законного представника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду не встановлено.

Посилання законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як на підставу звільнення від сплати судового збору, вважаю безпідставною.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Однак, на відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема, задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів

від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v.

Russia») від 20 лютого 2014 року).

У справі Трух проти України (2003р.) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим. Відповідно, скарга заявника про відсутність доступу до суду була відхилена як необґрунтована.

Отже, вимога про оплату судового збору не є перепоною для звернення до суду та не порушує гарантованого права сторони на судовий захист, а направлена на відшкодування витрат, які несе держава, для забезпечення здійснення правосуддя.

Статтею 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За таких обставин, встановлення діючим законодавством права на апеляційний перегляд справи, не може бути підставою для невиконання особою, яка бажає реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення, норм законодавства, які визначають дотримання певних умов для здійснення такого права, зокрема, сплату судового збору, що передбачено Законом України «Про судовий збір», або надання належних документів, які б підтвердили право на звільнення від сплати судового збору.

Оскільки апеляційна скарга не оплачена судовим збором, що не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір», законному представнику позивача необхідно сплатити судовий збір у сумі 420грн 40коп. та направити на адресу апеляційного суду оригінал документу, що підтверджує оплату.

Одночасно повідомляю реквізити для оплати судового збору:

- розрахунковий рахунок UA0026010

- отримувач коштів УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н

- банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

-

- код банку отримувача 899998

- код класифікації доходів бюджету 22030101.

Керуючись статтями 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

поновити законному представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року.

У задоволенні клопотання законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року залишити без руху, надавши законному представнику позивача три дні з дня вручення копії ухвали для надання документу про оплату судового збору.

У разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута законному представнику позивача.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя