Справа № 222/2084/19
Провадження № 2/222/97/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 лютого 2020 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області в складі:
судді Доценко С.І.,
за участі секретаря Болбат Н.І.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу в залі суду смт. Нікольське за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням за наступними підставами:
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , який вона, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, придбала 30.08.2019 року. Відповідач по справі ОСОБА_2 - колишній власник будинку, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є членами його сім`ї. Колишній власник та члени його сім`ї на момент купівлі- продажу будинку були зареєстровані в будинку, у добровільному порядку не виписуються, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як вона не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги та пояснила, що 30.08.2019 року вона придбала будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 Договір купівлі продажу був укладений між нею та ОСОБА_7 , який уклав цей договір за довіреністю від імені ОСОБА_2 . Разом з власником будинку ОСОБА_2 в ньому, на час придбання, були прописані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Всі особи є повнолітніми. Відповідачі в будинку не проживають, в добровільному порядку не виписались, речей, що їм належать в будинку не має, зв`язок з ними втрачений. В родинних відносинах з колишнім власником та членами його сім`ї вона не перебуває. Просить суд задовольнити позовні вимоги, так як реєстрація відповідачів в будинку ускладнює користування житловим будинком та оформлення субсидії. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відзив на позовну заяву не скористалися. Клопотань про відкладення слухання справи від них не надходило.
Враховуючи, що відповідачі, які належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив на позовну заяву, при тому, що позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку.
Дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 30.08.2019 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 179207368 від 30.08.2019 року будинок АДРЕСА_1 на праві особистої власності належить ОСОБА_1 . (а.с.8-11,12)
Довідкою № 617, виданої 04.11.2019 року Тополинською сільською радою Нікольського району Донецької області встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , 1966 року народження, ОСОБА_3 , 1962 року народження, ОСОБА_4 , 1986 року народження, ОСОБА_5 , 1993 року народження та ОСОБА_6 , 1984 року народження. (а.с.13)
З акту від 04.11.2019 року, складеного сільським головою Тополинської сільської ради Нікольського району Галла К.Г. та депутатами Тополинської сільської ради Криволап І.О. і Мельник І.І., встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , 1966 року народження, ОСОБА_3 , 1962 року народження, ОСОБА_4 , 1986 року народження, ОСОБА_5 , 1993 року народження та ОСОБА_6 , 1984 року народження, фактично не мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.14)
Факт не проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за місцем реєстрації підтверджений поясненнями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 попереднім власником ОСОБА_2 були прописані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , але більш ніж чотири роки вони в в ньому не проживали, речей, що їм належать в будинку не має.
Документів чи інших доказів, які б підтверджували правовідносини між колишнім власником ОСОБА_2 та позивачем, як власником на даний час, відповідачами суду не надано.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У справі, яка є предметом розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 продав спірний будинок позивачу. Договір оформлений відповідно до умов діючого законодавства, сторонами не оспорюється та є чинним. З моменту державної реєстрації договору купівлі -продажу право власності на спірне володіння перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Сторони договору купівлі-продажу в родинних відносинах не перебувають.
Таким чином, ОСОБА_2 як колишній власник будинку, з моменту припинення права власності, втратив право користування цим будинком.
Припинення права власності та користування домоволодінням колишнім власником тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом.
А тому є наявними всі підстави для визнання як колишнього власника так і членів його сім`ї такими, що втратили право користування житловим приміщенням, власником якого на день звернення до суду є позивачка.
Судовий збір по справі за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1536,80 грн, який сплачений позивачем під час звернення до суду
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи викладене судовий збір слід розподілити між відповідача в рівних частках.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-80, 141, 264, 265, 280-282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, ст. ст. 71-72 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , 1966 року народження, ОСОБА_3 , 1962 року народження, ОСОБА_4 , 1986 року народження, ОСОБА_5 , 1993 року народження та ОСОБА_6 , 1984 року народження, такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , 1966 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений нею судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 , 1962 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений нею судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 , 1986 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений нею судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 , 1993 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений нею судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 , 1984 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений нею судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Повний текст рішення виготовлений 21.02.2020 року.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І. Доценко