КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Галаган В.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3170/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 17 червня 2016 року між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» (Сторона 1) та ОСОБА_2 (Сторона 2) було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурашковською О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 2178.

За умовами вказаного Попереднього договору сторони зобов`язались в строки, встановлені даним Договором, укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого Сторона 1 (в Основному договорі - Продавець) зобов`язується передати у власність Сторони 2 (в Основному договорі - Покупець) квартиру, характеристики якої вказані в п.1.4. розділу 1 цього попереднього договору, яка знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1, кількість кімнат 1 ( одна), загальна площа 46,07 кв.м. а Сторона 2 зобов`язується прийняти у власність цей об`єкт та належним чином оплатити його вартість.

Також 17 червня 2016 року між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» та ОСОБА_2 було укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань № 54/4/11/138.

Відповідно до довідки, складеної директором ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» від 01 лютого 2019 року № 25, ОСОБА_2 перед ТОВ «ІБК «КДС Інвест» свої фінансові зобов`язання за Договором про забезпечення виконання зобов`язань від 17 червня 2016 року № 54/4/11/138 та Попереднім договором від 17 червня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурашковською О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 2178, виконав в повному обсязі.

В подальшому, 15 лютого 2019 року між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» (Сторона - 1), ОСОБА_2 (Сторона - 2) та ОСОБА_1 (Сторона - 3) укладено Договір відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., зареєстрований в реєстрі за номером № 243.

Відповідно до п. 5 вказаного договору Сторона - 1 підтвердила свою згоду на передачу прав та обов`язків від сторони - 2 до Сторони - 3щодо придбання у майбутньому на умовах, визначених Попереднім договором квартири № 138, загальною площею 46,07 кв.м., кількість кімнат 1 (одна), яка знаходиться на АДРЕСА_1 , та підтверджує, що Сторона - 2 в повному обсязі виконала свої зобов`язання згідно Договору забезпечення виконання зобов`язань № 54/4/11/138, укладеного 17 червня 2016 року між Стороною - 1 та Стороною - 2 на підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін згідно з Попереднім договором.

Посилаючись на повне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договорами, зокрема, здійснення інвестування в об`єкти нерухомого майна, та у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань щодо будівництва, введення будинку в експлуатацію, оформлення права власності позивача на вказані об`єкти нерухомості, позивачу належать майнові права на ці об`єкти нерухомості, ОСОБА_1 просила визнати за нею майнові права на квартиру № 138, загальною площею 46,07 кв.м., кількість кімнат 1, яка знаходиться на АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 майнові права на однокімнатну квартиру № 138, загальною площею 46,07 кв.м., кількість кімнат 1, яка знаходиться на АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 147,98 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У апеляційній скарзі вказує, що Попереднім договором не передбачалась можливість відчуження майнових прав на квартиру. Зазначає, що Договір про відступлення права вимоги, довідки ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» та квитанції до прибуткових касових ордерів не підтверджують виконання зобов`язання ОСОБА_2 щодо зарахування коштів на рахунок ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» на виконання умов Договору про забезпечення виконання зобов`язань. Посилається також на те, що оскаржуване рішення ухвалене в порядку спрощеного провадження, в той час як справа підлягала розгляду у порядку загального позовного провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Польська М.О. вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги заперечує. Просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року - без змін.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як визначено частинами 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором.

Відповідно до положення статей 2, 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права.

Інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. (ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність»)

Встановлено, що 17 червня 2016 року між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» (надалі Сторона 1) та ОСОБА_2 (надалі Сторона 2) укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурашковською О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 2178 (а.с. 9-11).

Згідно з п. 1.1 Попереднього договору, сторони зобов`язались в строки, встановлені даним Договором, укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого Сторона 1 ( в Основному договорі - Продавець) зобов`язується передати у власність Сторони 2 (в Основному договорі - Покупець) квартиру, характеристики якої вказані в п.1.4. розділу 1 цього попереднього договору, яка знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1, кількість кімнат 1 ( одна), загальна площа 46,07 кв.м. а Сторона 2 зобов`язується прийняти у власність цей об`єкт та належним чином оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.3. Попереднього договору сторони зобов`язуються укласти основний договір протягом ІV (четвертого) кварталу 2016 року, але в будь-якому разі не раніше надання відповідним органом до компетенції якого входить здійснення обмірів об`єкта нерухомості документів (проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна) та реєстрації Стороною 1 права власності на об`єкт. Сторони встановили, що Основний договір укладається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Стороною 2 відповідного повідомлення від Сторони 1, про що свідчитиме поштове повідомлення про вручення.

За умовами п. 1.2. Попереднього договору сторони встановили, що виконання зобов`язання щодо укладання та виконання Основного договору, яке встановлене п. 1.1. розділу 1 попереднього договору повинне бути забезпечене.

На виконання п. 1.2. попереднього договору, 17 червня 2016 року між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» та ОСОБА_2 було укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань № 54/4/11/138. (а.с. 12-16)

Відповідно до п.1.1. Договору про забезпечення виконання зобов`язань, для підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з Попереднім договором від 17 червня 2016 року щодо укладення та виконання договору купівлі-продажу (Основний договір) та забезпечення виконання таких зобов`язань Сторона 2 сплачує Стороні 1 суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 цього договору. Вказана сума коштів буде після її належної сплати Стороною 2 за даним договором, зарахована до платежів за основним договором у момент укладення такого основного договору.

Пунктом 2.2.1. Договору про забезпечення виконання зобов`язань встановлено, що розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов цього договору як забезпечення виконання зобов`язання становить 795 200,00 грн.

На виконання умов вищевказаного Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 було сплачено на рахунок ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» грошові кошти у сумі 776 000,00 грн., що становить 97% від суми Договору про забезпечення виконання зобов`язань № 54/4/11/138 від 17 червня 2016 року, що підтверджується Довідкою про оплату вартості Попереднього договору від 17.06.2016 року та квитанціями про оплату ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» вказаної суми. (а.с. 21, 22, 23, 24, 25)

Як видно з довідки, складеної директором ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» від 01 лютого 2019 року № 25, ОСОБА_2 перед ТОВ «ІБК «КДС Інвест» свої фінансові зобов`язання за Договором про забезпечення виконання зобов`язань від 17 червня 2016 року №54/4/11/138 та Попереднім договором від 17 червня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурашковською О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 2178, виконав в повному обсязі. (а.с. 20)

Також встановлено, що 15 лютого 2019 року між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» (Сторона - 1), ОСОБА_2 (Сторона - 2) та ОСОБА_1 (Сторона - 3) укладено Договір відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., зареєстрований в реєстрі за номером № 243, за п. 5 якого, Сторона - 1 підтвердила свою згоду на передачу прав та обов`язків від сторони - 2 до Сторони - 3 щодо придбання у майбутньому на умовах, визначених Попереднім договором квартири № 138, загальною площею 46,07 кв.м., кількість кімнат 1 (одна), яка знаходиться на АДРЕСА_1 , та підтверджує, що Сторона - 2 в повному обсязі виконала свої зобов`язання згідно Договору забезпечення виконання зобов`язань № 54/4/11/138, укладеного 17 червня 2016 року між Стороною - 1 та Стороною - 2 на підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін згідно з Попереднім договором. (а.с. 17-18)

Факт укладення вказаного договору та питання його дійсності сторонами не оспорювався.

Крім того, ОСОБА_2 15 лютого 2019 року складено Заяву, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., зареєстровану в реєстрі за номером № 244, відповідно до якої заявник цією Заявою підтвердив, що отримав від ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі - 814 797,00 грн., що становить 30 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 15 лютого 2019 року, в рахунок виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Договором про відступлення права вимоги, укладеного 15 лютого 2019 року щодо квартири № 138, загальною площею 46,07 кв.м., кількість кімнат 1 (одна), яка знаходиться на АДРЕСА_1 . (а.с. 19)

Як передбачено ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно із ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Тобто, основний акт цивільного законодавства України фактично визначив три моменти виникнення права власності на об`єкт новоствореного нерухомого майна: один безумовний - момент завершення будівництва, та два випадки, які діють у разі якщо вони прямо передбачені законодавством - момент прийняття майна до експлуатації та момент його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» новозбудовані об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється. Згідно із ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Отже, чинним на сьогодні законодавством для нерухомого майна передбачена процедура його державної реєстрації, яка міститься у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

За змістом положень статей 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376, 392 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладення Договору інвестування, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до положення статті 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об`єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій.

Як убачається із матеріалів справи, предметом спору є визнання за позивачем ОСОБА_1 майнових прав на квартиру однокімнатну квартиру № 138, загальною площею 46,07 кв.м., кількість кімнат 1, яка знаходиться на АДРЕСА_1 , - з підстав виконання позивачем умов Договорів інвестування та сплати відповідачу стовідсоткової вартості загальної площі об`єктів фінансування, передача яких позивачу гарантована відповідачем після завершення будівництва спірних об`єктів нерухомості.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями чинного на момент розгляду справи законодавства України, ураховуючи відсутність в матеріалах справи доказів здачі відповідачем спірних об`єктів нерухомості в експлуатацію, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем майнових прав на об`єкт інвестування, а саме: на квартиру № 138, загальною площею 46,07 кв.м., кількість кімнат 1, яка знаходиться на АДРЕСА_1 , як на частку в об`єкті незавершеного будівництва згідно Попереднього договору від 17 червня 2016 року, Договору забезпечення виконання зобов`язань № 54/4/11/138 від 17 червня 2016 року, оскільки за Договором відступлення прав вимоги від 15 лютого 2019 року, позивач набула всіх прав та обов`язків інвестора за умовами зазначених Договорів від 17 червня 2016 року, сплативши відповідачу стовідсоткову вартість загальної площі спірного об`єкту інвестування, розташованого за вищевказаною адресою, чим придбала право набути у власність об`єкт інвестування після здачі будівлі в експлуатацію, що, відповідно, засвідчує правомочність позивача, як власника таких майнових прав, отримати право власності на проінвестований об`єкт нерухомості в майбутньому.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року по справі № 1522/16455/12, якою досліджувались аналогічні правовідносини, Судом зроблено наступні висновки: «Установивши під час розгляду справи, що відповідач не виконав належним чином узятих за договором зобов`язань, хоч позивачі і сплатили пайові внески в повному обсязі, тобто вчинили дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що є підстави для визнання за позивачами майнових прав на спірні квартири.»

Аналогічні висновки по суті вирішеного спору зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), від 03 квітня 2019 року у справі № 761/9951/15-ц (провадження № 14-614цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 761/20844/13-ц (провадження № 14-146цс19) та від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інтсанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків за Попереднім договором та Договором про забезпечення виконання зобов`язань щодо сплати коштів спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме - довідкою, складеної директором ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» від 01 лютого 2019 року про повне виконання ОСОБА_2 зобов`язань, Довідкою про оплату вартості Попереднього договору від 17 червня 2016 року, квитанціями про оплату ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» грошових коштів, Договором відступлення права вимоги від 15 лютого 2019 року. При цьому, твердження апелянта щодо недійсності вказаних документів є безпідставними та необґрунтованими.

Посилання апелянта на неможливість відчуження майнових прав на квартиру ОСОБА_2 на користь третьої є неспроможними, оскільки таке відчуження відбулось шляхом укладення договору про відступлення права вимоги, який підписали ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест».

Доводи про те, що оскаржуване рішення ухвалене в порядку спрощеного провадження, в той час як справа підлягала розгляду у порядку загального позовного провадження також оцінюються колегією суддів критично.

Так, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

За правилами ст. 274 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали), у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи. При цьому, у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, сторони не заперечували щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження та не заявляли клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права щодо порядку розгляду справи в суді першої інстанції та ухвалення судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги повторюють доводи відзиву на позовну заяву, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369, 374,375. 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 27 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді