Справа № 453/1357/19
№ провадження 2/453/52/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

08 вересня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Лесечко О.П.,

без учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в особі уповноваженої представниці - адвоката Паленга Н.М. (ордер про надання правової допомоги серії ЛВ № 127716 від 09.11.2019 року, оригінал міститься у справі, а. с. 8) 09.11.2019 року звернувся у Сколівський районний суд Львівської області (за місцем заподіяння шкоди) з позовною заявою (надійшла на адресу суду 13.11.2019 року за вх. № 5143), в якій просить стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на свою користь 276 382 грн. 53 коп. майнової шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а всього - 376 382 грн. 53 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення позовних вимог, у розмірі 3 532 грн. 22 коп., позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 05.12.2019 року (а. с. 129-130), після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, відмовлено у задоволенні клопотання представниці позивача - адвоката Паленга Н.М. про відстрочення сплати судового збору, вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві термін для виправлення її недоліків.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 20.01.2020 року (а. с. 134), після виправлення недоліків, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено дату підготовчого судового засідання - 25.02.2020 року, 10.30 год..

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 25.02.2020 року (головуючий - суддя Микитин В.Я.), постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання у справі відкладено у зв`язку із неналежним повідомленням відповідача. Визначено нову дату підготовчого судового засідання - 24.03.2020 року, 14.30 год..

Ухвалами Сколівського районного суду Львівської області від 24.03.2020 року, від 24.04.2020 року, від 21.05.2020 року (головуючий - суддя Микитин В.Я., а. с. 151, 161, 171), підготовче судове засідання у справі відкладалось у зв`язку із неявкою належно повідомлених учасників справи та задоволенням клопотань представниці позивача - адвоката Паленга Н.М. про відкладення підготовчого судового засідання в силу оголошення та продовження на території України карантинних заходів, пов`язаних із запобіганням поширення коронавірусу COVID-19. Визначено нову дату підготовчого судового засідання - 14.07.2020 року, 12.00 год..

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 14.07.2020 року (головуючий - суддя Микитин В.Я., а. с. 180) підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до розгляду. Визначено дату судового засідання щодо розгляду справи по суті - 11.08.2020 року, 12.00 год..

У судовому засіданні, котре було призначене на 11.08.2020 року о 12.00 год., за участі уповноваженої представниці позивача - адвоката Паленга Н.М., судом за відсутності заперечень останньої проти цього постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про заочний розгляд справи, після чого розпочато розгляд справи по суті, зокрема судом здійснено доповідь про зміст позовних вимог, представниця позивача виступила із вступним словом та надала пояснення по справі, судом встановлено порядок судового засідання, здіснено огляд та дослідження зібраних по справі письмових доказів, постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закнічення з`ясування обставин справи та перевріки їх доказами, проведено судові дебати, після чого суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вступної й резолютивної частини судового рішення. Оскільки під час ухвалення рішення у суду виникла потреба у з`ясуванні певних обставин у спосіб вчинення відповідної процесуальної дії, то суд постановив ухвалу про поновлення судового розгляду, після чого постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті до 08.09.2020 року, 12.00 год..

У судовому засіданні, котре було призначене на 08.09.2020 року о 12.00 год., судом у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, продовжено розгляд справи по суті без участі сторін, зокрема судом здійснено повторно огляд окремих зібраних по справі письмових доказів, після чого суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закнічення з`ясування обставин справи та перевріки їх доказами виключно у межах з`ясування обставин, котрі потребували додаткової перевірки та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вступної й резолютивної частини судового рішення.

Оскільки у судове засідання щодо продовження розгляду справи по суті, котре було призначене на 08.09.2020 року о 12.00 год., не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити таке судове засідання без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що він є власником транспортного засобу марки AUDI A-6 Quattro д.н.з. НОМЕР_1 , котрим керував 01.07.2018 року та з котрим пізно ввечері зазначеного дня на автодорозі Київ-Чоп, у с. Дубина Сколівського району Львівської області зіткнувся транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA реєстраційний номер іноземної держави 7 НОМЕР_2 під керування відповідача, а також транспортний засіб марки IVECO д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_3 .. Постановою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я., винесеною 18.09.2018 року у справі № 453/1057/18, провадження № 3/453/422/18, котра 01.10.2018 року набрала законної сили, відповідача визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована у встановленому порядку, у зв`язку з чим позивач звертався до Моторного (транспортного) страхового бюро України, однак отримав відмову у здійсненні регламентної виплати, в силу того, що автомобіль не був ним збережений й не було можливості зафіксувати отримані пошкодження. Поряд з цим, 07.08.2018 року судовим експертом Онишком Р.М., за заявою позивача, з метою попередньо визначити його ринкову вартість після дорожньо-транспортної пригоди, а також для визначення вартості матеріального збитку, було проведено огляд належного йому й пошкодженого транспортного засобу, за результатами чого складено висновок № 131/18 експертного автотоварознавчого дослідження, за змістом котрого ринкова вартість автомобіля станом на дату огляду складає 284 550 грн., а вартість матеріального збитку - 109 934 грн. 45 коп.. Поряд з цим, загальна вартість ремонтних робіт автомобіля із заміною його оригінальних складових становить 276 382 грн. 53 коп., котру позивач й просить стягнути з відповідача на свою користь. Окремо позивач зазначає про заподіяння йому винними протиправними діями відповідача й моральної шкоди, котру він оцінює у розмірі 100 000 грн., посилаючись при цьому на отримані у дорожньо-транспортні пригоді травми й тривале лікування його дружини, яка перебувала в автомобілі під час цієї дорожньо-транспортної пригоди, а також перебування в автомобілі ще двох їхніх малолітніх дітей й понесення ними усіма значних душевних хвилювань, отримання шоку та, як наслідок, страждань психологічного характеру. Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 22-23, 1166-1167, 1172, 1187, 1192, 1194 ЦК України позов задовольнити.

Відповідачем у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву не подано.

Уповноважена представниця позивача - адвокат Паленга Н.М. у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті, котре було призначене на 11.08.2020 року о 12.00 год., позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. У подальшому просила закінчувати розгляд справи без її участі та врахувати додаткові пояснення, викладені нею у лопотанні від 08.09.2020 року за вх. № ЕП-955(а. с. 194-198).

Відповідач у підготовче судове засідання та судові засідання щодо розгляду справи по суті жодного разу не з`явився, хоча належно повідомлявся про дату, час та місце проведення таких, про причини своєї неявки суд не повідомляв та, як уже йщлося вище, відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку не подав. У зв`язку із встановленням обставин, визначених ст. 280 ЦПК України, судом у судовому засіданні, котре було призначене на 11.08.2020 року о 12.00 год., постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці позивача, давши належу оцінку письмовим доказам, зібраним у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 01.07.2018 року о 23.30 год. на ділянці автодороги Київ-Чоп, що у с. Дубина Сколівського району Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA реєстраційний номер іноземної держави 7 НОМЕР_2 під керування відповідача, транспортного засобу марки IVECO д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_3 та транспортного засобу марки AUDI A-6 Quattro д.н.з. НОМЕР_1 під керування позивача, у котрому були присутні ще пасажири, серед яких дружина позивача - ОСОБА_4 та двоє їх малолітніх дітей, внаслідок чого усі автомобілі зазнали механічних ушкоджень, а дружина позивача отримала легкі тілесні ушкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 26.10.2011 року (копія міститься у справі, а. с. 62), власником транспортного засобу марки AUDI A-6 Quattro д.н.з. НОМЕР_1 , станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди та станом на дату ухвалення даного рішення по справі, був та є позивач.

Доказів того, хто є власником або ж титульним володільцем транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA реєстраційний номер іноземної держави 7 НОМЕР_2 , котрим керував відповідач станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди та станом на дату ухвалення даного рішення по справі, матеріали справи не містять.

Як вбачається з постанови судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я., винесеної 18.09.2018 року у справі № 453/1057/18, провадження № 3/453/422/18, котра 01.10.2018 року набрала законної сили (копія міститься у справі, а. с. 75-76), у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано винним відповідача та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, суд у межах пред`явлених у даній справі позовних вимог про правові наслідки дій відповідача, стосовно якого винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, котра набрала законної сили, приймає таку постанову до уваги як обов`язкову у питанні, чи мала місце така дія та чи вчинена вона з вини відповідача, у зв`язку з чим оцінку обставині щодо вини відповідача у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди за його участі та участі позивача не надає, а вина відповідача у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди вважається встановленою у межах справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу

Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як уже йшлося вище, відповідач станом на дату вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди не був власником транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA реєстраційний номер іноземної держави 7 НОМЕР_2 , як і відсутні належні й допустимі докази на підтвердження володіння ним зазначеним автомобілем на іншій правовій підставі, з огляду на що положення ст. 1187 ЦК України, котра врегульовує порядок відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки та покладення такого обов`язку по відшкодуванню шкоди на власника джерела підвищеної небезпеки, у даному випадку судом застосуванню не підлягають.

Не підлягають застосуванню судом у даному випадку й положення ст. 1172 ЦК України, на котрі посилається позивач у пред`явленому позові, оскільки належних й допустимих доказів того, що відповідач, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, керував автомобілем марки SKODA OCTAVIA реєстраційний номер іноземної держави НОМЕР_5 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, матеріали справи також не містять.

Попри це, така заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнова шкода, виходячи з положень ст. ст. 15-16 ЦК України, ст. ст. 4-5 ЦПК України та при обраному позивачем способові захисту, може бути відшкодована на загальних підставах, визначених чинним законодавством.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За змістом ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд, за вибором потерпілого, може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В силу ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом у межах даної цивільної справи встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля марки SKODA OCTAVIA реєстраційний номер іноземної держави 7 НОМЕР_2 , не була застрахована.

Щодо визначення вартості заподіяної позивачеві матеріальної шкоди від дорожньо-транспортної пригоди, то судом встановлено таке.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 131/18, складеного 07.07.2018 року судовим експертом Онишком Р.М. (копія мітиться у справі, а. с. 77-108), ринкова вартість автомобіля марки AUDI A-6 Quattro д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, станом на момент огляду (05.07.2018 року), становить 284 550 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власникові цього автомобіля, пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, становить 109 934 грн. 45 коп.. При цьому, судовим експертом визначено також вартість відновлювального ремонту належного позивачеві на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіля без коефіцієнта фізичного зносу та з придбанням нових оригінальних складових - запчастин для заміни, котра становить 276 382 грн. 53 коп.. Експерт також визначив, що ремонт технічно можливий і економічно доцільний.

Враховуючи ту обставину, що в силу положень ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати на відшкодування пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу можуть покладатися виключно на страховика і не стосуються винної особи, а позов у даному випадку пред`явлено саме до винної особи, то розмір заподіяної позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди, який являє собою вартість відновлювального ремонту без коефіцієнта фізичного зносу і який він просить стягнути, становить 276 382 грн. 53 коп., так як належний позивачеві автомобіль відремонтовано. Такі висновки суду у даній справі щодо покладення обов`язку на винну особу по відшкодуванню вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування зносу у цій частині узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2016 року у справі № 6-691цс15, від якого Велика Палата Верховного Суду, станом на дату ухвалення даного рішення не відступала.

Враховуючи встановлення судом на підставі зібраних та безпосередньо досліджених письмових доказів обставин на підтвердження неправомірності дій відповідача, як завдавача майнової шкоди, наявності між такими діями і шкодою безпосереднього причинного зв`язку та доведеної вини відповідача у заподіянні майнової шкоди, то обов`язок по відшкодуванню завданої майнової шкоди, на переконання суду, може бути покладений саме на відповідача, оскільки на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність користувача транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA реєстраційний номер іноземної держави 7 НОМЕР_2 застрахована не була.

Крім того встановлено, що позивач на підставі положень ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 12.04.2019 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та відповідною заявою про здійснення страхового відшкодування. Моторне (транспортне) страхове бюро України листом від 22.04.2019 року за вих. № 3.1-05/12841 (копія міститься у справі, а. с. 116) відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування з посиланням на незбереження пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, тобто проведення позивачем ремонту автомобіля. Саме тому позивач скористався своїм право на пред`явлення саме до винної особи спершу претензії про відшкодування майнової шкоди (копія міститься у справі, а. с. 117), а, в подальшому, в силу залишення ним такої претензії поза увагою, - пред`явлення позову.

З огляду на вказане, суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що у випадку необхідності проведення позивачем відновлювального ремонту свого автомобіля, зазначені норми не допускають з боку відповідача дій щодо можливості покласти виключно на позивача тягар такого відновлення та сплати вартості зазначеного ремонту автомобіля, що був пошкоджений саме з вини відповідача, а, особливо, коли позивач, в силу своєї зайнятості та сімейних потреб змушений був користуватися автомобілем щодня, для чого відремонтувати його якнайшвидше, не очікуючи коштів відповідача, які, до того ж, він не спішив надавати і не має наміру цього робити. За таких обставин, суд вважає, що при зібраних матеріалах справи уникнення відповідачем участі у відшкодуванні вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, не узгоджується з приписами ст. ст. 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства.

Відтак, з відповідача на користь позивача для повного відшкодування завданої останньому шкоди, підлягає до стягнення 276 382 грн. 53 коп. вартості відновлювального ремонту, як це зазначено у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 131/18, складеного 07.07.2018 року судовим експертом Онишком Р.М. на замовлення позивача.

Щодо заподіяної позивачеві моральної шкоди, то суд не погоджується із розміром на відшкодування такої шкоди, про котрий зазначає позивач у поданій ним позовній заяві. Розмір на відшкодування моральної шкоди у сумі 100 000 грн. суд вважає значно завищеним. Так, виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань, а також встановленого розміру заподіяних майнових збитків, суд вважає доведеним та достатнім стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн. на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди. При цьому, суд бере до уваги ті обставини, що позивач після дорожньо-транспортної пригоди 01.07.2018 року, зважаючи на відсутність можливості отримати страхове відшкодування, був змушений вживати заходів для якнайшвидшого відновлення свого пошкодженого автомобіля, котрий, зважаючи на його спосіб життя, був необхідним. Такий стан речей, котрий на певний період часу повністю змінив звичний для сім`ї позивача стиль життя, призвів до виникнення у нього депресій, тривоги та порушення сну, неможливості реалізації ним своїх звичок та бажань, здійснення діяльності. Також суд враховує й майновий стан відповідача, який є працездатною особою, що, відповідно, вплине на можливість виконання ним даного судового рішення у цій частині без істотних для нього наслідків. Судом також враховано положення чинного законодавства про те, що розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, у зв`язку з чим суд, беручи до уваги душевні страждання позивача з приводу протиправних дій відповідача щодо нього та присутніх у його автомобілі на час дорожньо-транспортної пригоди дружини й двох малолітніх дітей, і неможливість реалізації ним своїх звичок та бажань, вважає його доведеним та достатнім для стягнення на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, у розмірі 20 000 грн.. Відтак, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

Отже, всього до стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає 296 382 грн. 53 коп. (276 382 грн. 53 коп. + 20 000 грн. = 296 382 грн. 53 коп.).

Судові витрати у справі слід визначити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у спосіб стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подання позовних вимог майнового характеру у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» - 2 963 грн. 82 коп. (квитанція № 0.0..1 від 16.12.2019 року), тобто пропорційно до задоволених позовних вимог, оскільки рішення у даній справі ухвалено на користь позивача у спосіб часткового задоволення його вимог.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81-82, 89-90, 95, 141, 247, 258-259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 296 382 (двісті дев`яносто шість тисяч триста вісімдесят дві) грн. 53 коп. на відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 963 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят три) грн. 82 коп. судових витрат у справі.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, тобто шляхом подання до Львівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків у матеріалах справи відсутній.

Суддя В.Я. Микитин

Повне заочне рішення суду складене та підписане суддею 08 вересня 2020 року.