Справа № 472/668/20
У Х В А Л А
"09" вересня 2020 р. смт. Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Кучерявенко С.С.,
за участю секретаря Чорної О.В.,
представника скаржника Вендель О.М.,
зацікавленої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця,
02 липня 2020 року Вендель О.М. в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії.
В обґрунтування скарги зазначив, що 22.02.2017 року Апеляційним судом Миколаївської області у справі № 472/337/15-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 і стягнуто на його користь з ОСОБА_4 - 38 965, 50 грн.
У Веселинівському районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист від 28.08.2019 року (зведене ВР № 60118777) про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 38 965, 50 грн.
В скарзі вказує, що головним державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Легкою О.В. з періоду часу відкриття виконавчого провадження по момент звернення зі скаргою до суду не було зроблено будь-яких дій направлених на виконання рішення суду.
Просить визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язати головного державного виконавця провести виконавчі дії.
Під час розгляду справи представником було уточнено вимоги та частково зменшенні, обґрунтовуючи це тим, що за час судового розгляду скарг головним державним виконавцем було складено акт опису арешту на майно від 04.08.2020 року та постановою накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та магазину "Каприз" за адресою: АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 з урахуванням уточнень підтримав скаргу, просив задовольнити її в повному обсязі.
В судовому засіданні головний державний виконавець Веселинівського районного управління державної виконавчої служби Легка О.В. вимоги виказані в скарзі не визнала. Зазначила, що зі змісту скарги не зрозуміло, які саме дії оскаржуються скаржником та вважає вимоги його є необґрунтованими, оскільки нею проводяться необхідні дії направлені на виконання рішення суду.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, виконавчого провадження в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов до переконання, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2017 року Апеляційним судом Миколаївської області у справі № 472/337/15-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 і стягнуто на його користь з ОСОБА_4 - 38 965, 50 грн.
У Веселинівському районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист від 28.08.2019 року (зведене ВР № 60118777) про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 38 965, 50 грн.
Постановою від 19.09.2019 року начальником Веселинівського районного відділу ДВС Буланчою О.В. було відкрито виконавче провадження №60103472, яке постановою від 19.09.2019 року об`єднанно у зведене виконавче провадження № 6118777.
Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно з ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права державного виконавця, зокрема він має право:
- за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;
- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;
- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;
- здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;
- звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;
- викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;
- у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;
- отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;
Суд зазначає, що за час розгляду справи, за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця, головним державним виконавцем Легкою О.В. не надано суду доказів, що остання в повній мірі використала права передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
На запит суду надано матеріали виконавчого провадження, щоб суд впевнився, що державним виконавцем зроблено дії, які б спростовували твердження скаржника.
Оглянувши матеріали виконавчого провадження, судом встановлено, що матеріали провадження містять інформацію щодо наявності у боржника нерухомого майна-квартири за адресою: АДРЕСА_3 та нежитлового приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_2 , в яких можуть знаходитись грошові кошти, цінності та інше майно, на яке може бути звернено стягнення.
Натомість, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що головним державним виконавцем Легкою О.В. проводився огляд домоволодіння - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_2 з метою виявлення майна, на яке може бути звернено стягнення; звернено стягнення на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. (ч. 2 ст. 451 ЦПК України).
Згідно ст. 453 ЦПК України, про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду.
З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання бездіяльності державного виконавця та зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії.
Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, суд, -
Скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця - задовольнити частково.
Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Веселинівського районного управління державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Легкої Ольги Володимирівни щодо непроведення виконавчих дій з примусового виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області у справі № 472/337/15-ц в межах виконавчого провадження №60118777.
Зобов`язати головного державного виконавця Веселинівського районного управління державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Легкої О.В. провести наступні дії:
- провести огляд квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_2 з метою виявлення майна, на яке може бути звернено стягнення;
- звернути стягнення на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та магазин " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
- звернутися до суду з заявою щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду.
Ухвала суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 5 днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали - протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області С.С. Кучерявенко