Справа № 444/1835/20
Провадження № 2/444/849/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грядівської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом. Просить визнати за нею право власності на будівлю продуктового магазину під літ. "А-1", загальною площею 26.4 кв.м. з допоміжними будівлями та спорудами згідно технічного паспорта, виданого ФОП ОСОБА_2 07.07.2020 р., по АДРЕСА_1 .

Обгрунтовує свої позовні вимоги наступним. Нею споруджено будівлю продуктового магазину загальною площею 26.4 кв. м. та допоміжними спорудами, а саме: допоміжною будівлею під літ. «Б», альтанкою під літ. «В», альтанкою під літ. «Г», огорожею №1 та замощенням, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_2 , 07.07.2020 р., інвентаризаційна справа №243. Вказані будівлі знаходяться в с. Гряда Жовківського району Львівської області.

Зазначає, що згідно Генерального плану с. Гряда, під магазин продовольчих товарів гр. ОСОБА_1 було відведено земельну ділянку загальною площею 0, 0250 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Лист Грядівської сільської ради № 477 від 02.07.2020 р. та викопіювання з Генерального плану с. Гряда додаються.

Рішенням Грядівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 25.06.2020 р. № 26, продуктовому магазину, що належить гр. ОСОБА_1 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 , копія рішення додається.

Вказує, що з огляду на те, що її право власності на будівлю магазину відповідачем не визнається, вважає, що належним способом захисту такого права буде визнання права власності на вказане майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Огородник І.І. подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника.

Представник відповідача Грядівської сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Зазначив, що позовні вимоги визнають повністю.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів, зважаючи на подані сторонами письмові заяви.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Судом встановлено, що позивачкою споруджено будівлю продуктового магазину загальною площею 26.4 кв. м. та допоміжними спорудами, а саме: допоміжною будівлею під літ. «Б», альтанкою під літ. «В», альтанкою під літ. «Г», огорожею №1 та замощенням, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_2 , 07.07.2020 р., інвентаризаційна справа №243. Вказані будівлі знаходяться в с. Гряда Жовківського району Львівської області.

Згідно Генерального плану с. Гряда, під магазин продовольчих товарів гр. ОСОБА_1 було відведено земельну ділянку загальною площею 0, 0250 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Рішенням Грядівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 25.06.2020 р. №26, продуктовому магазину, що належить гр. ОСОБА_1 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 , що стверджено копією такого.

Із копії довідки Обласного комунального підприємства "БТІ та ЕО" від 03.07.2020 року вбачається, що така видана ОСОБА_1 про те, що згідно архівних матеріалів ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" станом на 29.12.2012 еєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 не здійснювалась та свідоцтво про право власності не видавалось.

Із позовної заяви вбачається, що право власності позивачки на будівлю магазину відповідачем не визнається.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Ч. 1. ст. 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до пп. 37 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

З врахуванням встановленого під час розгляду справи та того, що відповідач визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судому порядку і у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на будівлю продуктового магазину під літ. "А-1", загальною площею 26.4 кв.м. з допоміжними будівлями та спорудами згідно технічного паспорта, виданого ФОП ОСОБА_2 07.07.2020 р., по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення суду виготовлено 04.09.2020 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.