КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 754/112/15-ц

провадження №22-ц/824/9028/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасників справи: представник апелянта Цермолонський І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року /суддя Сенюта В.О./

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський О.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року у задоволенні подання відмовлено. /т. 2 а.с. 52-55/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, заінтересована особа товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу скасувати, подання задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, представник апелянта посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що рішення про стягнення з боржника на користь банку коштів не виконано, жодних дій по його виконанню боржник не вчиняє, навпаки, ухиляється від його виконання. Також вказував на те, що матеріали подання містять розписку боржника від 24.12.2019 р. про ознайомлення з матеріалами справи та зняття фотокопій, тому висновок суду першої інстанції щодо необізнаності боржника про наявність виконавчого провадження не відповідає матеріалам подання.

Приватний виконавець Кошарський О.В. на адресу суду направив копію виконавчого провадження, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

ОСОБА_1 про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади та за відомими суду адресами, конверти повертаються за закінченням терміну зберігання, тому колегія суддів вважає за можливе також розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні подання, на підставі наступного.

Судом встановлено, що Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 754/112/15-ц, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 28.4.1/АК-292.07.2 від 30.05.2007 року, яка станом на 12.12.2004 року становить 6502,61 доларів США.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.07.2019 року було замінено сторону виконавчого провадження. Замінено стягувача з ПАТ «Родовід Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Як вбачається із заяви від 25.11.2019 року, приватним виконавцем Кошарським О.В. було винесено постанову від 25.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60706284 на виконання виконавчого листа № 754/112/15-ц, виданого 18.07.2016 року Деснянським районним судом м. Києва.

З копії постанови про арешт коштів боржника від 26.11.2019 року вбачається, що приватним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунка, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Відповідно до листа від 10.12.2019 року Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, за боржником право власності на земельну ділянку не реєструвалося.

Рухомого та нерухомого майна на праві власності за боржником не виявлено. Відомості щодо отримання пенсії немає, а фізичну особу-підприємця було припинено.

Останнє місце роботи вказано як Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження; пунктом 19 частини другої ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; приписами частини першої статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції відхилив доводи приватного виконавця щодо наручного отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та виклики приватного виконавця, оскільки належних та допустимих доказів відповідно до ст. ст. 77, 78, письмові матеріали подання не містять.

Письмові матеріали подання містять розписку боржника ОСОБА_1 від 24.12.2019 року про ознайомлення з матеріалами справи та зняття фотокопій, яку суд першої інстанції до уваги не взяв, оскільки не можливо встановити та ідентифікувати з якими саме матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомлений, дійшовши висновку про безпідставність доводів подання.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Матеріали виконавчого провадження містять розписку ОСОБА_1 про ознайомлення та зняття фотокопій з матеріалів подання від 24.12.2019 р., яку не можливо не взяти до уваги, з огляду на те, що в ній вказана дата ознайомлення, тобто боржник ознайомився з тими матеріалами подання, які були наявні у матеріалах до 24.12.2019 р. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 60706284 винесено 25.11.2019 року. Отже, за відсутності інших даних можна стверджувати, що ОСОБА_1 був ознайомлений з постановою про відкриття провадження.

Водночас, звертаючись з поданням та доводячи факт ухилення боржника, приватний виконавець наголошує на відсутності майна та не вчинення боржником активних дій по виконанню рішення суду.

З таким обґрунтуванням колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Колегія суддів не вважає, що сам факт відсутності майна у боржника, коштів на рахунках у банківських установах, та саме по собі невиконання рішення суду може розцінюватись як ухилення від виконання, що полягає у вчиненні активних дій.

Будь-які доводи щодо фактів ухилення боржника у поданні приватного виконавця відсутні.

Водночас звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно застосовуватись до боржника як крайній захід, у разі коли державним виконавцем виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні подання з інших, викладених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року - скасувати, у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, - відмовити з інших підстав.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: