Дата документу 14.09.2020 Справа № 336/1200/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1200/20
Провадження №22-ц/807/2495/20
Головуючий в 1-й інстанції Зарютін П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 18 червня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, - ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Коваленко В.В. в інтересах позивача засобами поштового зв`язку 29.02.2020 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача моральну шкоду у сумі 20 000,00 гривень, з ТДВ СК «Київ РЕ» на користь позивача в рахунок страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8368138 матеріальну шкоду у сумі 22 704,74 гривень, витрати на проведення експертного дослідження у сумі 1 600,00 гривень. Позов мотивовано тим, що 15.08.2019, приблизно об 11-20 годині, на а/д Харків-Симферопіль (Е105), сталася ДТП за участі належного позивачу автомобіля Citroen C4 Picasso, д/н НОМЕР_1 , під керуванням його зятя ОСОБА_3 ,пасажири ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_4 , мама ОСОБА_5 , донька ОСОБА_6 , та автомобіля ВАЗ 2109, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який під час руху порушив п.13.1 ПДР, внаслідок чого скоїв зіткнення з вказаним транспортним засобом. В результаті ДТП автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/5288/19 від 13.09.2019 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 гривень. Цивільна відповідальність ОСОБА_1 застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8368138 в ТДВ «СК «Київ РЕ». Оскільки розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, внаслідок настання страхового випадку, враховуючи те, що позбавлення ліцензії та членства в МТСБУ не звільняє ТДВ «СК «Київ РЕ» від виконання зобов`язань за полісом, позивач просив задовольнити позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди. Крім того, пошкодження транспортного засобу спричинило моральні страждання ОСОБА_2 , який є пенсіонером та не мав змоги негайно відновити стан автомобіля, що стало негативним чинником в організації його життя протягом тривалого часу внаслідок неможливості використання за призначенням транспортного засобу, що вимушено змінило спосіб життя, а тому позивач наполягає на стягненні моральної шкоди у заявленому розмірі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2020 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, - ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у сумі 20 000,00 гривень (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» на користь ОСОБА_2 в рахунок страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8368138 від 20.11.2018 матеріальну шкоду у сумі 22 704,74 гривні (двадцять дві тисячі сімсот чотири гривні 74 копійки) та витрати на проведення автотоваровідчого дослідження у сумі 1 600,00 гривень (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок), всього 24 304,74 гривні (двадцять чотири тисячі триста чотири гривні 74 копійки).

Стягнуто порівну з ОСОБА_1 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір - по 420,40 гривень (чотириста двадцять гривень 40 копійок) з кожного, та витрати на професійну правничу допомогу по 1 500,00 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення суми моральної шкоди, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення суду зменшивши розмір моральної шкоди до 2000,00 грн.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що сума у 20000,00 грн. призначена судом до стягнення у якості моральної шкоди жодним чином не обґрунтована та не доведена належними і допустимими доказами. Відповідач у справі не заперечує проти стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., вважає що саме такий розмір компенсує моральні страждання позивача.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника адвоката Коваленко В.В., зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу Citroen C4 Picasso, бежевого кольору, д/н НОМЕР_1 , 2005 р.в., з 30.05.2018 є ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована 31.05.2019 ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (поліс №ЕР-15444620).

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/5288/19, пр. №3/336/1616/2019 від 13.09.2019, яка набрала законної сили 24.09.2019, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Так, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що 12.08.2019 о 10 год. 50 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_2 на а/д Харків - Сімферополь, в м. Запоріжжі, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Citroen C4 Picasso, д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих немає.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на керування транспортними засобами, що видно з копії посвідчення водія від 19.03.2019 НОМЕР_4 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована, що засвідчується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8368138, виданим ТДВ «СК «Київ РЕ».

Відповідно до висновку №146 від 02.09.2019 про оцінку автомобіля Citroen C4 Picasso, д/н НОМЕР_1 , здійснену ОСОБА_7 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №194/17 від 13.03.2017) 28.08.2019, її проведено з метою визначення вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю вказаного автомобіля в результаті його ушкодження під час ДТП. Вартість матеріальної шкоди за висновком становить 22 704,74 гривень. Копія висновку, ремонтної калькуляції, фото таблиці, з якої видно ушкодження транспортного засобу (заднього бампера, ліхтаря заднього правого та крила заднього правого), протоколу огляду, складеного за участі ОСОБА_3 , наявні у справі. Вартість автотоварознавчого дослідження згідно з дублікатом чека від 12.09.2019 сплачена ОСОБА_3 , становить 1 600,00 гривень.

Згідно з копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого Пенсійним фондом України 24.04.2013, ОСОБА_2 отримує пенсію за віком.

Задовольняючи у повному обсязі вимоги позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що факт завдання шкоди за вини ОСОБА_1 в повній мірі підтверджений матеріалами справи, натомість, її завдання внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого належними та допустимими доказами відповідачем не доведені. Спричинені внаслідок події ДТП моральні страждання потягли за собою негативні зміни у звичному укладі життя позивача та його родини. Безумовно ДТП мала стресовий вплив на позивача, який пережив негативні враження, тривогу, психологічний дискомфорт. Розмір моральної шкоди заявлений позивачем до стягнення є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи із положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України, згідно з якими особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/5288/19 від 13.09.2019 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 гривень

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" надані такі роз`яснення, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Так, факт завдання шкоди за вини ОСОБА_1 в повній мірі підтверджений матеріалами справи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що з вини відповідача пошкоджено автомобіль позивача, який має істотну цінність як засіб пересування, внаслідок чого ОСОБА_2 , який є пенсіонером, вочевидь, зазнав моральних страждань, був позбавлений можливості використовувати своє авто за призначенням, що спричинило пригніченість та душевні страждання, необхідність вимушено та в інший спосіб впорядковувати життя, відшукувати кошти на ремонт автівки, докласти зусиль для відновлення попереднього стану.

Між тим, враховуючи, ступень пошкодження транспортного засобу, вартість відновлюваного ремонту, відсутність постраждалих у ДТП, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з огляду на те, що розмір моральної компенсації має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідно зменшити розмір моральної шкоди призначеної до стягнення судом першої інстанції з 20000,00 грн. до 3500,00 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2020 року у цій справі змінити в частині розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , зменшивши її розмір з 20000,00 грн. до 3500,00 грн.

Решту рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 14 вересня 2020 року.

Судді: С.В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков