ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1106/16-ц
Провадження № 2/362/30/20
У Х В А Л А

03.02.2020 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Г.М. Лебідь-Гавенко, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2019 року дана справа прийнята до розгляду суддею Кравченко Л.М. (том.2 а.с.45).

24.01.2020 року ухвалою Васильківського міськрйонного суду Київської області задоволено заяву про самовідвід головуючого в справі судді Кравченко Л.М. та передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування,- для визначення судді для її розгляду в порядку, встановленому п. 15.2 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (том 2 , а.с. 51-53).

Визначення судді для розгляду вказаної справи здійснювалось автоматизованою системою документообігу суду в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, і таким суддею було визначено Лебідь Гавенко Г.М. (том 2 а.с.59 ).

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Статтями 36-37 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав, за яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

За змістом ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2020 року встановлено наступне.

Вирішуючи питання щодо існування таких підстав, суд враховує, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності мас визначатись, для цілей пункту і статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Зокрема за суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя неупередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Натомість, в ухвалі судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2020 року не наведено жодної обставини, яка свідчить про поведінку судді Кравченко Л.М. щодо виявлення нею упередженості або безсторонності у даній справі.

Так, посилення судді на Бангалорські принципи поведінки судді є безпідставними і необґрунтованими, оскільки на час задоволення самовідводу, у жодного стороннього спостерігача не виникнуло сумнівів у неупередженості судді (матеріла справи не містять таких даних).

Бангалорські принципи поведінки суддів не можуть бути застосовані у даному випадку із тих причин, що станом на дату ухвалення самовідводу, суддя Кравченко Л.М. не вчинила у даній цивільній справі жодних процесуальних діях, які можуть вказувати на її упередженість і/або зацікавленість ) вирішенні справи по суті.

Аналогічно є безпідставним і посилання на Рішення від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що суддя Кравченко Л.М. викликає недовіру в учасників судового розгляду або стосовно неї є підстави для підозри у недостатній неупередженості.

Неабияк дивно читати наступний абзац ухвали про самовідвід такого змісту: «Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, будь - якии? суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатніи? неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведении? (Рішення від 28.10.1998 р. у справі "Ветштаи?н проти Швеи?царіі?").».

Проте, матеріали справи не містять будь-яких даних або відомостей про те, що в учасників даної справи є обґрунтований сумнів стосовно неупередженості судді Кравченко Л.М., що безпосередньо вказує на помилковість висновків суду про підстави самовідводу.

Фактично, за змістом ухвали, однією єдиною підставою для самовідводу є «мета уникнення у сторін будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді зазначеної справи, запобігання звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість судді».

Тобто, суддя Кравченко Л.М. задовольнила самовідвід з метою уникнення того, що не відбулось, посилаючись не її особистий сумнів у можливій неупередженості.

Як наслідок, виникла ситуація, коли в учасників процесу немає сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді, але у самої судді є сумніви у своїй неупередженості та об`єктивності, що вказує лише і тільки на небажання судді Кравченко Л.М. здійснювати розгляд вказаної цивільної справи.

У зв`язку з цим, в ухвалі суду від 24.01.2020 року не зазначено жодної із підстав для відводу (самовідводу) судді, що чітко передбачені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Так, законодавством України встановлені підстави подання відводу (самовідводу), системний аналіз яких свідчить, що усунення судді - від правосуддя повинно бути мотивованим і відповідати меті забезпечення неупередженості суду.

Аналіз матеріалів справи показує, що самовідвід судді Кравченко Л.М. не відповідає меті забезпечення неупередженості суду, оскільки не містить жодної об`єктивної підстави, яка б свідчила про необхідність відведення судді.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 39 ЦПК України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

При цьому, як зазначено в мотивувальній частині ухвали, суддя Кравченко Л.М. і ОСОБА_4 була її хорошою знайомою, з якою вона познайомилась за часів роботи у Фастівському міськрайонному суді, що було в минулому і не має місця станом на дату задоволення самовідводу.

Одночасно, слід зауважити, що про так звані підстави самовідводу, які є надуманими, очевидно були відомі судді Кравченко Л.М. завжди з часів її роботи у Фастівському міськрайонному суді Київської області, а тому вона була зобов`язана заявити їх відразу після отримання справи у липні 2019 року.

Однак, самовідвід було заявлено тільки через шість місяців після отримання справи суддею лише в кінці січня 2020 року, що прямо вказує на невизначеність і зволікання судді Кравченко Л.М. щодо розгляду даної цивільної справи, після чого нею було заявлено очевидно і безсумнівно хибний самовідвід з надуманих підстав.

Внаслідок задоволення заяви про самовідвід зміна склад суду відбулась безпідставно з надуманих причин до виявлення нею упередженості або безсторонності у даній справі.

Враховуючи, що наявність підстав, передбачених статтею 36, 11 ЦПК України не встановлено, а тому були відсутні передбачені ЦПК України підстави для самовідводу та який заявлений лише через шість місяців після отримання справи суддею, слід зробити висновок про зловживання суддею Кравченко Л.М. правом на самовідвід пов`язаним із небажанням здійснювати судочинство у даній цивільній справі.

Що відповідно до Коментаря до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року №1, роз`яснено, що суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу.

«Слід розуміти, що зловживання самовідводом не допускається і може потягнути застосування дисциплінарної відповідальності. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи».

Пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України передбачає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, через відсутність передбачених ЦПК України підстав для самовідводу судді Кравченко Л.М. у даній цивільній справі з метою припинення зловживання суддею права на самовідвід, та уникнення будь-яких сумнівів з боку учасників судового розгляду в об`єктивності та упередженості судді Лебідь-Гавенко Г.М. при розгляді вищевказаної справи, вважаю неможливим здійснювати розгляд даної справи по суті, в зв`язку з чим вважаю за необхідне заявити собі самовідвід від її розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 40, 258 - 261 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заявити самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування.

Справу № 362/1106/16 негайно передати до канцелярії Васильківського міськрайонного суду Київської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Лебідь Гавенко