ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Харків

Справа № 953/17553/19

Провадження № 22-ц/818/2555/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач: Харківська міська рада,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

Треті особи: Інспекція державного архітектурно будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославець Сергій Володимирович, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 19 лютого 2020 року, постановлену суддею Попрас В.О., -

у цивільній справі за заявами про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом про скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора КП «Постачальник послуг» Солоницівської сільської ради Богословець С.В., якими відкрито новий розділ об`єкту нерухомого майна нежитлової будівлі літ «А-1», яка складається із торговельних приміщень №1-8, загальною площею 223,8 кв.м. та проведено державні реєстрації права власності на нежитлові приміщення 1 поверху №1-8, площею по 28,00 кв.м., що розташовані за по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року заяву Харківської міської ради про забезпечення позову задоволено. Заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії з об`єктами нерухомого майна, а саме нежитловими приміщеннями 1 поверху №1-8 за вказаною адресою.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року змінено. Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів вищевказаного нерухомого майна.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду першої інстанції із заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст.158 ЦПК України, накладених ухвалою суду від 9 вересня 2019 року з урахуванням змін, внесених постановою від 27 листопада 2019 року.

Заява мотивована тим, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити, зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вважає, що саме лише посилання позивача на можливість здійснення дії щодо відчуження вказаних об`єктів нерухомості з метою використання аргументів стосовно добросовісного набувача, без обґрунтування та підтвердження належними доказами фактичного здійснення відповідачем конкретних дій на утруднення виконання можливого рішення суду не може бути належним обґрунтуванням наявності ризиків, на запобігання яких направлено забезпечення позову. Вказує, що у даній справі предметом позову не є майнові права або майно в тому числі те, відносно якого вжиті заходи забезпечення позову, позивач на таке майно не претендує, право власності на нежитлові приміщення до предмета спору не належить, тобто, позовні вимоги мають немайновий характер і стосуються лише рішення про державну реєстрацію права власності, а тому відповідач вважає, що заборона вчиняти реєстраційні дії з вказаним майном не відповідає меті забезпечення позову, відтак підстави для їх продовження відсутні.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 19 лютого 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приймаючи рішення про забезпечення позову, суди дійшли обґрунтованого висновку, що забезпечення позову по справі, що розглядається, є цілком доречним, обґрунтованим, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених прав позивача. Враховуючи обсяг позовних вимог, принципи розумності та обґрунтованості, вжиті заходи забезпечення позову є необхідними, співмірними та ефективними заходами забезпечення позову по справі, що розглядається, не порушує права та інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи відсутність законних підстав для скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі, що розглядається, суд відмовив в задоволенні клопотань ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційними скаргами, у якій просили ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про скасування заходів забезпечення позову задовольнити і скасувати їх.

Апеляційній скарги мають ідентичний зміст та мотивовані тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а підстави для відмови у задоволенні клопотання відсутні.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначають ті ж доводи, які зазначені і у заяві про скасування заходів забезпечення позову, зокрема, що суд не взяв до уваги, що припущення щодо невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду є необґрунтованими з огляду лише на посилання позивача на можливість відповідача здійснити відчуження нерухомості без підтвердження цього належними доказами. Зазначає, що предметом позову є оскарження дій державного реєстратора, тобто вимоги немайнового характеру, що не стосується самого майна чи права власності позивача на нього.

Також, ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі стверджувала, що з огляду на спосіб забезпечення позову, та на укладений іпотечний договір, можна зробити висновок, що заходи нівелюють належні їй права за вказаним договором, унеможливлюючи задоволення її вимог за рахунок нерухомого майна, що призводить до тривалого порушення її прав.

У відзиві на апеляційні скарги Харківська міська рада просить відмовити у їх задоволенні та зазначає, що заходи забезпечення позову є доречними, обґрунтованими, а їх невжиття ускладнити чи унеможливить виконання можливого рішення суду. Вказує, що рішенням суду задоволено позов ХМР до ОСОБА_1 щодо знесення самовільно побудованої (реконструйованої) нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 240 кв.м., розташованій на земельній ділянці по АДРЕСА_2 . Відповідач своїми діями щодо розділу вказаного нерухомого майна може створити ланцюг угод по відчуженню майна та збільшенню кількості набувачів з метою легалізації самочинного будівництва, що унеможливить виконання рішення суду. Даний спір виник з приводу протиправного виникнення та переходу прав на об`єкт нерухомого майна, подальше відчуження якого зробить неможливим виконання рішення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 не з`явилися. Засобами зв`язку в апеляційній скарзі зазначали додатково свої електронні адреси, на які були повторно направлені судові повістки про виклик у судове засідання на 10 вересня 2020 року, про що до матеріалів справи долучено звіти від 7 вересня 2020 року. Крім того, на зазначену в апеляційній скарзі адресу ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) була направлена судова повістка, яка повернулася на адресу суду із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 9 вересня 2019 року вжиті заходи забезпечення позову.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2019 змінено та заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитловим приміщенням 1-го поверху №1, загальною площею 28,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_2 , (реєстраційний №101); нежитловим приміщенням 1-го поверху № 2, загальною площею 28,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_2 , (реєстраційний №101); нежитловим приміщенням 1-го поверху № 3, загальною площею 28,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_2 , (реєстраційний №101); нежитловим приміщенням 1-го поверху № 4, загальною площею 28,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_2 , (реєстраційний №101); нежитловим приміщенням 1-го поверху № 5, загальною площею 28,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_2 , (реєстраційний №101); нежитловим приміщенням 1-го поверху № 6, загальною площею 28,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_2 , (реєстраційний №101); нежитловим приміщенням 1-го поверху № 7, загальною площею 28,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_2 , (реєстраційний №101); нежитловим приміщенням 1-го поверху № 8, загальною площею 28,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_2 , (реєстраційний №101).

Постанова Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року не оскаржувалась та не скасована.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є тимчасові обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК України).

Пунктом 10 цієї Постанови встановлено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за мотивованим клопотанням учасника справи.

Норми вказаної статті не конкретизують підстави, з яких заходи забезпечення позову можуть бути скасовані, однак аналіз зазначених норм процесуального права свідчить, що такими підставами можуть бути: вирішення спору по суті не на користь позивача, або коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позов подано з підстав, що судовим рішенням, яке залишено без змін судом касаційної інстанції, відповідача ОСОБА_1 зобов`язано знести самовільно побудовану (реконструйовану) нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 240 кв.м., розташованій на земельній ділянці по АДРЕСА_2 . Між тим, державним реєстратором відкрито новий розділ об`єкту вказаного нерухомого майна, яке поділено на приміщення №1-№8, загальною площею 223,8 кв.м. та зареєстровано право власності на вказані приміщення на підставі договорів їх купівлі-продажу.

Відтак, у даній справі ставиться питання щодо законності державної реєстрації переходу права власності від відповідача до покупців нежитлових приміщень, беручи до уваги те, що рішення державного реєстратора, у разі його скасування судом, не буде створювати юридичних наслідків.

Також, враховуючи той факт, що заходи забезпечення позову скасовуються за мотивованим клопотанням учасника справи, судом першої інстанції під час оскаржуваної ухвали вірно було взято до уваги, що ухвала про їх накладення переглядалась в апеляційному порядку та була змінена, між тим в частині доцільності вжиття заходів забезпечення суд апеляційної інстанції погодився з районним судом. Вказані ухвала апеляційного суду наразі не оскаржена та не скасована.

Отже, постановлена судом першої інстанції ухвала узгоджується з положеннями ст. 158 ЦПК України.

Інші доводи скарги зводяться до незгоди з ухвалою суду про забезпечення позову, яка в даній справі не переглядається.

Враховуючи, що на момент подання заяви про скасування заходів забезпечення, цивільна справа за позовом Харківської міської ради, в межах якої було накладено таке забезпечення, не вирішена по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність визначених ст. 158 ЦПК України підстав для задоволення клопотань ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі на те, що вжиті заходи забезпечення позову нівелюють належні їй права за іпотечним договором не мають правового значення у даній справі, оскільки справа стосується самочинно побудованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 19 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 11 вересня 2020 року