ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6382/20 Справа № 215/7027/19 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Слюсарчук Юрій Миколайович на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2020 року, яке постановлено суддею Науменко Я.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 квітня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності. Висновком МСЕК від 11.11.2013року позивачу було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 50% (30% по радикулопатії, 10%- ВСП, 10% -ХОЗЛ) та визнано людиною з інвалідністю третьої групи, з наступним переоглядом у травні 01.10.2014 року.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 150 228 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших зборів та платежів.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення суду в частині визначеного розміру моральної шкоди, стягнутого на користь позивача, збільшивши його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань та принципу розумності , виваженості і справедливості. Суд першої інстанці не врахував обсяг заподіяних моральних страждань, вимушених змін у повсякденному житті, необхідність постійного лікування, переживань з приводу здоров`я.

Судом першої інстанції не було враховано правові висновки Великої палати Верховного Суду , в якій колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди у сумі 275 000 грн., за умови, що позивачем втрачено 100% втрати професійної працездатності.

Крім того підприємство не є податковим агентом відповідно до ст. 18 ПК України, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб із сум, що належать до виплати стягувачу.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, так як не грунтується на порушенні судом норм матерального та процесуального права, а зводиться лише до переоцінки доказів.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, наданого відзиву, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 відповідно до записів у його трудовій книжці працював: з 20.08.1984 по 16.03.1998 електрогазозварювальником на підземних роботах ВО «Кривбасруда»; з 28.07.1998 по 04.10.2010 підземним електрослюсарем черговим і з ремонту обладнання ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», з 01.10.2010 по 11.11.2013 кріпильником з повним робочим днем на підземних роботах ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 11.11.2013 позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України. (а.с. 26-32).

Висновком МСЕК від 11.11.2013 позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності з яких: 30% по радикулопатії; 10% - ВСП; 10% - ХОЗЛ з 28 жовтня 2013 року до 1 листопада 2014 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи. (а.с. 22).

При повторному перогляді висновком МСЕК від 29.09.2014 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності (20% - радикулопатія; 10% - ВСП; 10% - ХОЗЛ) з 01 листопада 2014 року безстроково .(а.с. 23).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 11.07.2013 №1220 ОСОБА_1 встановлені професійні захворювання з діагнозами: Радикулопатія С6, С7, С8, і L5, S1 на фоні антеспондилолістезу тіла L4 з вираженими (ІІІ ступеня) статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів. Вегетативно-сенсорна полінейропатія рук з периферичним ангуодистонічним синдромомта трофічними порушеннями на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого ст.. Захворювання професійні, 09.07.2013 (а.с.12-13).

Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, наданої ДЗ «Тернівська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Кривого Рогу» вих.№ 2/2-3607 від 06.12.2011 умови виробничого середовища підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування за показниками пил відносяться до 3 класу 1-2 ступеню шкідливості, шум до 2 класу «допустимий» (атестація 1995 р.) до 3 класу 1-2 ступеню шкідливості. Важкість праці за показниками «маса вантажу» - до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Умови виробничого середовища підземного кріпильника за показниками пил відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, шум до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Важкість праці за показниками «маса вантажу» - до 3 класу 2 ступеню шкідливості. (а.с.16-17).

Пунктом 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11 вересня 2013 року причиною виникнення професійного захворювання є: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих фактоів виробничого середовища та трудового процесу: Умови праці підземного кріпильника за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 4,9 при гранично допустимій до 2,0. Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) 36 при гранично допустимій до 30. Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30° /понад 30°/, % зміни 41,4/3,2 при гранично допустимій до 25/0. Нахили корпусу (вимушені, більше 30°), кількість за зміну: 210 при гранично допустимих до 100 (а.с. 20).

Згідно наданих позивачем виписних епікризів, видно що він проходив лікування в закладах охорони здоров`я з приводу хронічних професійних захворювань (а.с. 14-15) .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, професійне захворювання позивачем отримано, під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку із чим поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат".

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим, проте не може повністю погодитися із визначеним судом розміром компенсації шкоди.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з п.17 акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 11.09.2020 року, причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці підземного кріпильника за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 4,9 при гранично допустимій до 2,0. Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) 36 при гранично допустимій до 30. Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30° /понад 30°/, % зміни 41,4/3,2 при гранично допустимій до 25/0. Нахили корпусу (вимушені, більше 30°), кількість за зміну: 210 при гранично допустимих до 100 (а.с. 20).

Отже, роботодавець ПАТ «Кривбасзалізрудком» допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим професійним захворюванням встановлений та доведений матеріалами справи. Позивач продовжує і далі зазнавати фізичний біль у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, що зазнало незворотних змін. У результаті захворювань порушений його звичайний спосіб життя, у зв`язку з обмеженням фізичних навантажень він не має змоги виконувати будь-яку неважку фізичну роботу, тому відчуває постійний дискомфорт. Як наслідок позивач обмежений у життєдіяльності, що проявляється больовими синдромами, обмеженням рухів, необхідністю проходити лікування, вимушеним прийманням ліків, необхідністю докладати додаткових зусиль для організації його життя. Отримані професійні захворювання призводять до зниження його фізичної активності, порушення душевної рівноваги.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, є дещо заниженим, визначений без повного урахування роз`яснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, у зв`язку із чим доводи представника позивача, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманого ним професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів впродовж 15 років і 1 місяць, йому встановлено первинно 50% втрати працездатності і 3 група інвалідності з 28.10.2013 по 01.10.2014, а з 01 листопада 2014 року 40% втрати професійної працездатності безстроково; характер професійних захворювань, пов`язаних із спричиненням йому фізичних і моральних страждань, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не можливість такого відновлення, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 50 000 грн. до 70 000 грн., що відповідно положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції судової практики щодо розгляду аналогічних справи є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги становив 1152,60 грн. Проте позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Таким чином з відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат " на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 1152,60 грн. за подання позивачем ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Слюсарчук Ю.М. апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Слюсарчук Юрій Миколайович , задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат "на користь ОСОБА_1 з 50 000,00 гривень до 70 000 (сімдесяти тисяч) гривень 00 (нуль) копійок,

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: