ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6486/20 Справа № 201/4205/20 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Укргазбанк на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Укргазбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року ПАТ Укргазбанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та з заявою про забезпечення позову.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує наступним чином.

В забезпечення зобов`язань за кредитним договором №3165/05/2018/018916 від 16.05.2018р., за яким ОСОБА_2 є боржником, банку на підставі договору застави №3165/05/2018/0189Z від 16.05.2018p., в заставу передано рухоме майно, а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі GLK 250 D, 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Предмет застави належить позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 11.05.2018р., виданого ТСЦ 1242. Згідно з п. 2.3 договору застави транспортний засіб оцінений у 1 838 780,74 грн. Розділ 3.3 договору застави містить в собі зобов`язання ОСОБА_1 як заставодавця щодо:

- вживання заходів, необхідних для збереження предмета застави, включаючи своєчасне проведення поточного та капітального ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета застави від незаконних посягань та вимог третіх осіб;

- письмового повідомлення банку не пізніше 2-х календарних днів з моменту виявлення втрати, псування, пошкодження або знищення предмета застави та відновлення предмету застави або заміни його іншим майном вартістю, не меншою вартості предмета застави;

- страхування предмета застави на період дії договору застави та забезпечити безперервну дію страхового покриття, укладання нових договорів застави в разі закінчення дії тих, що припинили дію, сплати страхових платежів у відповідності до умов договору застави та страхових договорів;

- не здійснювати відчуження, заміну або будь-яку передачу предмета застави без письмової згоди банку;

- надавати банку всю необхідну допомогу та документи для перевірки наявності, стану та умов збереження та експлуатації предмету застави;

- надання банку іншого ліквідного забезпечення в разі зменшення ринкової вартості предмета застави більш ніж на 25%.

Свої зобов`язання ОСОБА_1 за договором застави не виконує.

Актом перевірки транспортного засобу від 21.12.2019р. (за відсутності його володільця ОСОБА_1 та при зачиненому транспортному засобі) встановлено, що він перебуває в стані після ДТП, а також має інший реєстраційний номер, ніж той, що був при укладенні договору застави.

03.01.2020р. АБ «УКРГАЗБАНК» отримав лист Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про те, що ТЗ перереєстровано при заміні номерного знаку (власник не змінився).

10.02.2020р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 466, виданого 27.01.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. щодо звернення стягнення на зазначений транспортний засіб.

12.02.2020р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. транспортний засіб оголошено у розшук.

10.05.2018р. між ОСОБА_1 та ТДВ «Експрес Страхування» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави №20.18.2402383, на строк з 16.05.2018р. по 15.05.2025р.

Пунктом 10 договору страхування визначені щорічні страхові платежі, які повинна була здійснювати ОСОБА_1 . Проте, нею сплачений лише один страховий платіж при укладенні цього договору та договору застави.

Згідно з п. 7.5 частини Б договору страхування у разі, якщо черговий страховий платіж на рахунок страховика не надійшов до встановленої в п. 11 частини А договору строку його сплати або надійшов не в повному обсязі, то дія страхового покриття за договором припиняється, та будь-які пошкодження транспортного засобу, які сталися (зафіксовані) з моменту такого пошкодження, не визнаються страховими випадками у будь-якому разі, і страхове відшкодування за ними не виплачується.

ОСОБА_1 не виконала зобов`язань за договорами застави та страхування у зв`язку з чим неможливо отримати страхове відшкодування за встановлене пошкодження транспортного засобу.

ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором не сплачує з липня 2018 року, уникає зустрічей з представниками банку для вирішення питання щодо погашення боргу в добровільному порядку та приховує транспортний засіб. При цьому, загальна сума позовних вимог позивача до відповідача станом на 05.11.2019р. складає 1 380 952,37 грн.

Таким чином, банк позбавлений можливості погашення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на транспортний засіб з подальшою реалізацією автомобіля через прилюдні торги. Будучи обізнаною з заборгованістю за кредитним договором, ОСОБА_1 здійснює умисні та активні дії для непогашення цієї заборгованості, зокрема, схову та перереєстрації предмету застави, чим порушує законні інтереси банку як кредитора та заставодержателя.

Враховуючи зазначене, заявник просив суд накласти арешт на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачці ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 27.08.2008р., виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради (а.с.2-7,67-67-70).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року у задоволенні заяви Публічному акціонерному товариству «Укргазбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с.64-96).

В апеляційній скарзі, Публічне акціонерне товариство Укргазбанк , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити (а.с.99-100).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обраний заявником спосіб забезпечення позовних вимог є неспіввмірним із із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором .

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник зазначив, що цілком ймовірно, що відповідач спробує уникнути фінансових втрат, в разі задоволення позовних вимог, шляхом відчуження майна, що йому належить.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивач звертаючись до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову не навів правових підстав забезпечення позову саме шляхом накладення арешту. Не надав докази на підтвердження необхідності забезпечення позову саме у такий спосіб, оскільки арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

При цьому, застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частину вказаного нерухомого майна може призвести до негативних незворотніх наслідків для власника (-ів) цього майна.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам процесуального права.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для переоцінки наведених судом обґрунтувань відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укргазбанк залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: