Номер провадження: 22-ц/813/1865/20
Номер справи місцевого суду: 2-4092/11
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-4092/11

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

- відповідачі - 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, заапеляційною скаргою адвоката Каланжова Владислава Івановича, діючого від імені ОСОБА_3 , до якої приєднався ОСОБА_2 , в особі представника - ОСОБА_4 ,на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Боярського О.О. 09 червня 2015 року,

встановив:

У жовтні 2009 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитними договорами від 20.07.2007 року № 010/2-0-1/07-382 та № 010/2-0-1/07-010/2-0-1/07-383 станом на 10.12.2009 року в загальному розмірі - 2 682 251,13 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що за укладеним 20.07.2007 року кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі - 194 900,00 доларів США, під 13% річних, на споживчі цілі, строком до - 20.07.2014 року.

За укладеним 20.07.2007 року кредитним договором № 010/2-0-1/07-383 Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі - 174 600,00 доларів США, під 13% річних, на проведення ремонту нерухомого майна, строком до - 20.07.2014 року.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами 20.07.2007 року були укладені між Банком та ОСОБА_2 окремі договори поруки № 010/2-0-1/07-382/1 та № 010/2-0-1/07-010/2-0-1/07-383/1, відповідно. Згідно п. 2.1 вказаних договорів поруки у випадку порушення позичальником зобов`язань за кредитними договорами поручитель несе солідарну відповідальність у повному обсязі.

Крім того, 31.07.2007 року в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами № 010/2-0-1/07-382, № 010/2-0-1/07-010/2-0-1/07-383 від 20.07.2007 року був укладений між Банком та ОСОБА_3 договір іпотеки, за яким в іпотеку передано нерухоме майно - будівлі, загальною площею - 851,30 кв. м., які знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 .

Позичальник - ОСОБА_1 порушила умови кредитних договорів з погашення кредиту згідно встановленого графіку, не сплачує проценти за користування кредитами. У зв`язку з чим станом на 10.12.2009 року виникла заборгованість у загальному розмірі - 2 682 251,13 грн., яка складається з: 1) заборгованість за кредитним договором від 20.07.2007 року № 010/2-0-1/07-382 у загальному розмірі - 1 373 241,88 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 165 790,45 долара США, що еквівалентно - 1 324 085,43 грн.; - заборгованість за відсотками - 1 699,54 грн.; - пеня - 5 942,14 долара США, що еквівалентно - 47 456,91 грн.; 2) заборгованість за кредитним договором від 20.07.2007 року № 010/2-0-1/07-010/2-0-1/07-383 у загальному розмірі - 1 309 009,25 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 158 109,19 долара США, що еквівалентно - 1 263 292,43 грн.; - заборгованість за відсотками - 1 574,95 грн.; - пеня - 5 527,06 долара США, що еквівалентно - 44 141,87 грн. (Т. 1, а. с. 2 - 5).

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2011 р. вищезазначений позов Банку задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитними договорами станом на 10.12.2009 року у загальному розмірі - 2 682 251,13 грн..

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник ОСОБА_1 порушила умови кредитних договорів з повернення кредиту, сплаті відсотків. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 несуть солідарну, в повному обсязі відповідальність за порушення позичальником умов кредитних договорів (Т. 1, а. с. 183 - 185).

У березні 2011 року до суду надійшла уточнена позовна заява Банку, в якій останній просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитними договорами від 20.07.2007 року № 010/2-0-1/07-382 та № 010/2-0-1/07-010/2-0-1/07-383 станом на 11.03.2011 року виникла заборгованість у загальному розмірі - 3 222 599,42 грн., яка складається з: 1) заборгованість за кредитним договором від 20.07.2007 року № 010/2-0-1/07-382 у загальному розмірі - 207 882,84 долара США, що еквівалентно - 1 649 571,09 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 165 790,45 долара США, що еквівалентно - 1 315 563,80 грн.; - заборгованість за відсотками - 33 635,95 долара США, що еквівалентно - 266 904,64 грн.; - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків - 8 456,43 долара США, що еквівалентно - 67 102,65 грн.; 2) заборгованість за кредитним договором від 20.07.2007 року № 010/2-0-1/07-010/2-0-1/07-383 у загальному розмірі - 198 236,74 долара США, що еквівалентно - 1 573 028,33 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 158 109,19 долара США, що еквівалентно -1 254 612,33 грн.; - заборгованість за відсотками - 31 937,79 долара США, що еквівалентно - 253 429,58 грн.; - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків - 8 189,75 долара США, що еквівалентно - 64 986,51 грн..

Ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.08.2011 року (Т. 2, а. с. 264, 265) заяви ОСОБА_1 від 05.07.2011 року (Т. 1, а. с. 239 - 240), ОСОБА_2 від 05.07.2011 року (Т. 1, а. с. 242 - 244) про перегляд вищевказаного заочного рішення задоволено.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2011 року скасовано. Справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Під час розгляду справи Банк неодноразово уточнював позовні вимоги у лютому та травні 2012 року, березні 2015 року і остаточно просить: 1) стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість: 1.1) за кредитним договором від 20.07.2007 року № 010/2-0-1/07-382 у загальному розмірі - 357 820,08 долара США, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 165 586,31 долара США; - заборгованість за відсотками - 120 549,61 долара США; - пеня - 71 684,16 долара США; 1.2) за кредитним договором від 20.07.2007 року № 010/2-0-1/07-010/2-0-1/07-383 у загальному розмірі - 341 168,45 доларів США, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 158 109,19 долара США; - заборгованість за відсотками - 114 830,32 долара США; - пеня - 68 228,94 долара США.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 від 20.07.2007 року у загальному розмірі - 357 820,08 долара США, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 165 586,31 долара США; - заборгованість за відсотками - 120 549,61 долара США; - пеня - 71 684,16 долара США, та за кредитним договором № 010/2-0-1/07-010/2-0-1/07-383 від 20.07.2007 року у загальному розмірі - 341 168,45 доларів США, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 158 109,19 долара США; - заборгованість за відсотками - 114 830,32 долара США; - пеня - 68 228,94 долара США, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31.07.2007 року, укладеному між ОСОБА_3 та Банком, реєстровий № 2021 (Т. 2, а. с. 39 - 41, 62 - 64, 141 - 145).

Повторним заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.06.2015 р. вищезазначений уточнений позов Банку задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 від 20.07.2007 р. у сумі - 357 820,08 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/2-0-1/07-383 від 20.07.2007 р. у сумі - 341 168,45 доларів США.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31.07.2007 р. № 2021, укладеним з ОСОБА_3 , а саме - будівлі, загальною площею - 851,3 кв. м., що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 від 20.07.2007 р. у сумі - 357 820,08 доларів США та за кредитним договором 010/2-0-1/07-383 від 20.07.2007 року у сумі - 341168,45 дол. США.

Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом застосування процедури продажу відповідно до ст. 41 ЗУ «Про іпотеку», а саме - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, що буде проведена незалежним суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник ОСОБА_1 порушила умови кредитних договорів з повернення кредиту, сплаті відсотків. ОСОБА_2 , несе солідарну, в повному обсязі відповідальність за порушення позичальником умов кредитних договорів. ОСОБА_3 є майновим поручителем за виконання позичальником - ОСОБА_1 зобов`язань за кредитними договорами (Т. 2, а. с. 179 - 182).

Адвокат Каланжов В.І., діючий від імені ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить повторне заочне рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Банку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що повторне заочне рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що позов Банку є передчасним, оскільки до звернення з позовом до суду не було направлено відповідачам вимогу про усунення порушень. Одночасне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки є подвійним стягненням. Визначений судом спосіб реалізації предмета іпотеки суперечить діючому законодавству.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.10.2019 року клопотання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про залучення до участі у справі в якості його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» задоволено.

Залучено до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» в якості правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Т. 3, а. с. 125, 127 - 131).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.10.2019 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Садовського В.Є. про приєднання до апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - адвоката Каланжова В.І. на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Боярського О.О. 09 червня 2015 року (Т. 3, а. с. 126, 132 - 136).

Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції від ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» надійшла заява про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.01.2020 року відмову ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» від позовних вимог про стягнення пені було прийнято.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 червня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку, правонаступником якого є - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», заборгованості з пені за кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 від 20 липня 2007 року у сумі - 71 684 (сімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) долара 16 центів США, заборгованості з пені за кредитним договором № 010/2-0-1/07-383 від 20 липня 2007 р. у сумі - 68 228 (шістдесят вісім тисяч двісті двадцять вісім) доларів 94 цента США та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості з пені за кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 від 20 липня 2007 року у сумі - 71 684 (сімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) долара 16 центів США, заборгованості з пені за кредитним договором № 010/2-0-1/07-383 від 20 липня 2007 р. у сумі - 68 228 (шістдесят вісім тисяч двісті двадцять вісім) доларів 94 цента США, визнано нечинним.

Провадження у даній справі в частині солідарного стягнення заборгованості по пені, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по пені закрито.

У судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» - Приходько В.М. заперечував проти апеляційної скарги. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Від адвоката Каланжова В.І., діючого від імені ОСОБА_3 , надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка мотивована тим, що він приймає участь у розгляді Білгород-Дністровським міськрайонним судом іншої справи, призначеної на 14 годину 15 хвилин 23.01.2020 року. Від адвоката Садовського В.Є., діючого від імені ОСОБА_2 , також надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, яке мотивоване тим, що він приймає участь у розгляді Білгород-Дністровським міськрайонним судом іншої справи, призначеної на 14 годину 15 хвилин 23.01.2020 року.

ОСОБА_1 причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Щодо клопотань адвоката Каланжова В.І., діючого від імені ОСОБА_3 , та адвоката Садовського В.Є., діючого від імені ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Справа розглядається апеляційним судом тривалий час. Апеляційне провадження по даній справі відкрито ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.06.2017 року. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.06.2017 року справу призначено до розгляду на 25.10.2017 року. Апеляційним судом Одеської області судові засідання призначалися на 31.01.2018 року, 25.04.2018 року, 05.09.2018 року, 05.12.2018 року.

У зв`язку з ліквідацією апеляційного суду Одеської області, початком роботи Одеського апеляційного суду справу передано іншому судді-доповідачу. Перше судове засідання призначено Одеським апеляційним судом на 14.03.2019 року. Дане судове засідання є четвертим в Одеському апеляційному суді. Адвокат Каланжов О.А., діючий від імені ОСОБА_2 , висловив свою процесуальну позицію по справі в апеляційній скарзі. Адвокат Каланжов О.А. вже заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, призначене на 14.03.2019 року. Адвокат Садовський В.Є., діючий від імені ОСОБА_2 , висловив свою процесуальну позицію по справі у заяві про приєднання до апеляційної скарги. Адвокат Каланжов В.І. та ОСОБА_3 , адвокат Садовський В.Є. та ОСОБА_2 жодного разу в судові засідання, призначені Одеським апеляційним судом, не з`явилися. До заяви адвоката Каланжова О.А. про відкладення розгляду справи не надано жодного доказу щодо представництва інтересів іншої особи, його участі в іншому судовому засіданні (ордер, довіреність, повістка, тощо). До клопотання адвоката Садовського В.Є., діючого від імені ОСОБА_2 , про відкладення розгляду справи додані судова повістка про виклик ОСОБА_5 у судове засідання, призначене Білгород-Дністровським міськрайонним судом на 16 годину 20 хвилину 23.01.2020 року (дата видачі вказаної довіреності - 22.01.2020 року), та довіреність від ОСОБА_5 на ОСОБА_4 .. Разом з тим, не є поважною причиною і не має наслідком відкладення розгляду справи присутність на іншому слуханні в іншій справі, що проводиться в цьому самому або іншому суді, у тому числі вищої інстанції, яке було призначене або заплановано після призначення слухання у цій справі.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість інших учасників про розгляд справи, думку, учасників, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи, справу розглянути за відсутності інших учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає.

Суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів дійшов правильних вищевказаних висновків про наявність між сторонами правовідносин з кредитного договору, договору поруки, договору іпотеки, наявність заборгованості за кредитом, необхідність стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 256, 257, 509, 525, 526, 530, 546, 553, 554, 559, 575, 598, 610, 612, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 7, 12, 33, 35, 38, 39, 41 - 47 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 19, 57 ЗУ «Про виконавче провадження») та процесуального (ст. ст. 213, 214 ЦПК України) права. Між тим суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо суми заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20.07.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 були укладені кредитні договори: № 010/2-0-1/07-382, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 194 900,00 доларів США з процентною ставкою 13,0 % річних, на споживчі цілі, строком погашення до 20.07.2014 року; № 010/2-0-1/07-383, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 174 600,00 доларів США з процентною ставкою 13,0 % річних, на проведення ремонту нерухомого майна, строком погашення до 20.07.2014 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки від 31.07.2007 року, згідно якого ОСОБА_3 передав в заставу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» належне йому нерухоме майно: будівлі, загальною площею 851,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 3 439 252,00 (Т. 1, а. с. 65).

Також, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами були укладені договори поруки № 010/2-0-1/07-382/1 від 20.07.2014 року, № 010/2-0-1/07-383/1 від 20.07.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 (Т. 1, а. с. 59 - 64).

Згідно п. 2.1 Договору поруки у випадку невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по кредитним договорам, ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на всю заборгованість, встановлену на момент подання позовної заяви.

Банк виконав свої зобов`язання по кредитним договорам №010/2-0-1/07-382 від 20.07.2007 року, та № 010/2-0-1/07-383 від 20.07.2007 року в повному обсязі, відкривши ОСОБА_1 позичковий рахунок № НОМЕР_1 та перерахувавши на нього кредитні кошти у сумі 194 900 дол. США, та позичковий рахунок № НОМЕР_2 та перерахувавши на нього кредитні кошти у сумі 174 600 дол. США, відповідно вказаним кредитним договорам.

Судом залучено до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» в якості правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Т. 3, а. с. 125, 127 - 131).

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору, договору поруки, договору іпотеки.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначені положеннями статей 512, 514 ЦК України в силу яких, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, та і оплатним.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 546, 553, 554, 559 ЦПК України передбачено, що зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За правилами ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом (ч. 3 ст. 575 ЦК України).

Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 12 Закону передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини шостої та сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доводи апеляційної скарги про передчасність подання вищевказаного позову з огляду на правила, встановлені статтею 35 ЗУ «Про іпотеку», а саме через відсутність направлення Банком іпотекодавцю та/або боржнику письмової вимоги про усунення порушення є безпідставними з огляду на те, що за змістом приписів частини другої статті 35 ЗУ «Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами, зокрема про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41 - 47 ЗУ «Про іпотеку»).

Вказана вище правова позиція є відображенням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Безпідставними також є посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що одночасне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки є подвійним стягненням, адже оскаржуваним рішенням було звернуто стягнення на предмет іпотеки саме в рахунок погашення заборгованості за вищенаведеними кредитними договорами.

Доводи апеляційної скарги про необхідність скасування оскаржуваного рішення через відсутність визначення судом першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного рішення початкової ціни предмета іпотеки на підставі оцінки майна є такими, які не мають наслідком відмови у задоволенні вимог позову, а отже на увагу суду не заслуговують.

Крім того, за правилами частини 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У той же час, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. Не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Також є безпідставними доводи ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Садовського В.Є., щодо припинення поруки, з огляду на те, що згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Вищенаведеним договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він припиняється з припиненням всіх зобов`язань позичальника по кредитному (основному) договору.

Таким чином, у даному випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З урахуванням вищенаведених правил зокрема статті 559 ЦК України, шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя не пропущено, тому що його необхідно відраховувати з дня що передує останньому дню строку дії кредитного договору, а отже з 21.07.2014 року.

Отже доводи ОСОБА_2 , в особі представника - ОСОБА_4 є такими, які не мають наслідком скасування/зміну оскаржуваного рішення.

Між тим, за укладеним 20.07.2007 року кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі - 194 900,00 доларів США, під 13% річних, на споживчі цілі, строком до - 20.07.2014 року. За укладеним 20.07.2007 року кредитним договором № 010/2-0-1/07-383 Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі - 174 600,00 доларів США, під 13% річних, на проведення ремонту нерухомого майна, строком до - 20.07.2014 року.

Отже, строк дії вказаних кредитних договорів сплив 20.07.2014 року, що сторонами не заперечується.

При цьому нарахування інших сум (процентів, пені тощо) після спливу строку дії кредитного договору законом не передбачено (правова позиція Великої Палата Верховного Суду, викладена у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12), а отже судом першої інстанції помилково стягнуто з відповідачів солідарно суму нарахованих після спливу строку дії кредитного договору процентів.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи відомості, які містять розрахунки заборгованості по зобов`язаннях, що випливають з умов вищенаведених кредитних договорів (Т. 2, а. с. 146 - 147 зворотна сторона), сума заборгованості за кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 від 20 липня 2007 року, яка підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку, правонаступником якого є - Товариство, становитьу загальній сумі - 171 881,37 долара США яка складається з: - заборгованість по кредиту - 165 586,31 долара США; - заборгованість по відсоткам - 6 295,00 доларів США.

Крім того, також підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку, правонаступником якого є - Товариство, сума заборгованості за кредитним договором № 010/2-0-1/07-383 від 20 липня 2007 року, яка становитьу загальній сумі - 164 103,85 долара США, яка складається з: - заборгованість по кредиту - 158 109,19 долара США; - заборгованість по відсоткам - 5 994,66 долара США.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 від 20 липня 2007 року у загальній сумі - 171 881,37 долара США яка складається з: - заборгованість по кредиту - 165 586,31 долара США; - заборгованість по відсоткам - 6 295,00 доларів США, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/2-0-1/07-383 від 20 липня 2007 року, яка становитьу загальній сумі - 164 103,85 долара США, яка складається з: - заборгованість по кредиту - 158 109,19 долара США; - заборгованість по відсоткам - 5 994,66 долара США, необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31 липня 2007 року № 2021, укладеним між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Ливіцькою С.В., реєстровий № 2920, а саме на - будівлі, загальною площею 851,3 кв. м., що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 », шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, що буде проведена належним суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Каланжова В.І., діючого від імені ОСОБА_3 , до якої приєднався ОСОБА_2 , в особі представника - ОСОБА_4 ,є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи зокрема в частині стягнення коштів, а саме процентів за невиконання умов кредитних договорів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає в цій частині скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вищевказаних позовних вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Каланжова Владислава Івановича, діючого від імені ОСОБА_3 , до якої приєднався ОСОБА_2 , в особі представника - ОСОБА_4 ,- задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 червня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (Код ЄДРПОУ - 23876031), правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»(Код ЄДРПОУ - 40658146),заборгованість за кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 від 20 липня 2007 року у загальній сумі - 171 881 (сто сімдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят один) долар 37 центів США, яка складається з: - заборгованість по кредиту - 165 586 (сто шістдесят п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) доларів 31 цент США; - заборгованість по відсоткам - 6 295 (шість тисяч двісті дев`яносто п`ять) доларів 00 центів США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (Код ЄДРПОУ - 23876031) заборгованість за кредитним договором № 010/2-0-1/07-383 від 20 липня 2007 р. у загальній сумі - 164 103 (сто шістдесят чотири тисячі сто три) долара 85 центів США, яка складається з: - заборгованість по кредиту - 158 109 (сто п`ятдесят вісім тисяч сто дев`ять) доларів 19 центів США; - заборгованість по відсоткам - 5 994 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) долара 66 центів США.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/2-0-1/07-382 від 20 липня 2007 року у загальній сумі - 171 881 (сто сімдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят один) долар 37 центів США, яка складається з: - заборгованість по кредиту - 165 586 (сто шістдесят п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) доларів 31 цент США; - заборгованість по відсоткам - 6 295 (шість тисяч двісті дев`яносто п`ять) доларів 00 центів США, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/2-0-1/07-383 від 20 липня 2007 р. у загальній сумі - 164 103 (сто шістдесят чотири тисячі сто три) долара 85 центів США, яка складається з: - заборгованість по кредиту - 158 109 (сто п`ятдесят вісім тисяч сто дев`ять) доларів 19 центів США; - заборгованість по відсоткам - 5 994 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) долара 66 центів США,

звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31 липня 2007 року № 2021, укладеним між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Ливіцькою С.В., реєстровий № 2920, а саме на - будівлі, загальною площею 851,3 кв. м., що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 », шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, що буде проведена належним суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

В решті позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 лютого 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе