Справа № 456/983/19
Провадження № 2/456/171/2020
РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Моршинтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів в користь позивача заборгованість за послуги з центрального теплопостачання за період з 01.10.2015 по 01.07.2018 в розмірі 14894,84 грн. та стягнути солідарно сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 та відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична енергія та інші послуги) береться незалежно від квартирної плати по затверджених в установленому порядку тарифах, наймач і повнолітні члени сім`ї зобов`язуються вчасно вносити квартирну плату, плату за комунальні послуги та несуть солідарну майнову відповідальність та зобов`язання. Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. КП «Моршинтеплоенерго» як теплопостачальна організація забезпечує постачання теплової енергії безпосередньо підприємствам, організаціям, населенню, бюджетним установам, закладам освіти та охорони здоров`я, дошкільним установам та іншим споживачам м. Моршин. Для безперебійного постачання теплової енергії необхідне проведення профілактичних та ремонтних робіт обладнання, що потребує виділення зі сторони КП «Моршинтеплоенерго» відповідних коштів. Несвоєчасний розрахунок за надані послуги з теплопостачання зі сторони відповідачів призводить до створення критичної ситуації в системі теплопостачання, так як не надходять кошти, які необхідні для проведення робіт щодо забезпечення безперебійного теплопостачання, що може призвести до припинення подачі теплової енергії підприємствам та організаціям, а також населенню. Із довідки про нарахування та оплату вбачається, що заборгованість відповідачів за послуги теплопостачання за період з 01.10.2015 по 01.07.2018 становить 14 894,84 грн., а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачами подано відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги позивача заперечують. Покликаються на те, що індивідуальний договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між постачальником КП "Моршинтеплоенерго" і мешканцями квартири АДРЕСА_1 відсутній і ніколи не укладався. З жовтня 2010 року в квартирі АДРЕСА_2 відсутнє централізоване теплоспоживання через від`єднання від централізованої системи, що повідомлено заявами від 28.09.2010 Моршинську міську раду та КП "Моршинтеплоенерго" та підтверджено Актом обстеження помешкання на предмет відсутності централізованого опалення. Причиною відключення від мережі централізованого теплопостачання став факт регулярного несвоєчасного початку опалювального сезону та не дотримання температурного режиму в квартирах. Згідно п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання. Всупереч п.8 вищезазначених правил, де вказано, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, при відсутності договору та не надходження тепла від КП "Моршинтеплоенерго" в квартиру, позивач безпідставно стверджує, що відповідачу надавались послуги з теплопостачання. За водопостачання, газ, електрику оплата проводиться не по зареєстрованих членах сім`ї, а відповідно до спожитої послуги та вимірюється приладами обліку. Позивачем не додано жодного доказу про те, що з жовтня 2010 року позивач звертався до відповідачів з квитанціями для оплати послуг теплопостачання, претензій, листів про погашення заборгованості, тощо. Підтверджених конкретних даних щодо спожитих даною квартирою кількості гігакалорій немає і не може бути, оскільки тепло від позивача в квартиру не надходило. Проте, КП "Моршинтеплоенерго" продовжував нараховувати плату, хоча опалення в квартирі є автономним, обліковується за газовим лічильником, відповідно споживач несе подвійну плату. Дозвіл на відключення від централізованого теплопостачання поданий в Моршинську міську раду ще в 2008 році. Окрім цього, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 хоча зареєстровані за даною адресою, але більше 16 років проживають за іншими адресами та відповідно там сплачують комунальні послуги. Жодних доказів які б підтверджували надання послуг в повній мірі та в належній якості (навіть до стояка квартири), що могло б бути підставою для їх відшкодування позивачем не надано. У зв`язку з неналежним наданням КП «Моршинтеплоенерго» послуг з теплопостачання відповідачі змушені були від`єднатись від центрального теплопостачання і за їхньою ініціативою 25.11.2010 було складено акт про відсутність факту централізованого опалення у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 . Доказів того, що послуги з теплопостачання відповідачі отримували позивачем не надано.

Позивачем КП «Моршинтеплоенерго» подано відповідь на відзив, згідно якого вбачається, що дані твердження є безпідставними та не відповідають дійсності. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 № 221/515/15-а. Незважаючи на сам факт відсутності підписаного між сторонами договору з надання послуг по теплопостачанню, відповідачі несуть обов`язок з оплати таких послуг, так як такі фактично надавались позивачем та споживались відповідачами. Послуги з теплопостачання підприємством надавались, а відповідачі їх приймали, від надання таких у встановленому законом порядку не відмовлялись, оскільки у відповідачів відсутня проектно-технічна документація та відповідний акт встановленої форми щодо від`єднання квартири від системи теплопостачання. Тому підприємство не має жодних законних підстав вважати відповідачів відключеними від мереж центрального опалення, так як не виконано п.п.24-28 постанови № 630 КМУ від 21.07.2005 із змінами від 31.10.2007. Згідно роз`яснення міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27.06.2008 за № 8/7-962 вказано, що самовільне відключення радіаторів в квартирі не є підставою зменшення оплати за надані послуги. КП «Моршинтеплоенерго» з вищенаведених підстав проводить нарахування за опалення в повному обсязі. Щодо акту складеного депутатом Моршинської міської ради Цикош М., то даний акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення оформлено неналежним чином, тому що складений в односторонньому порядку і його слід вважати недійсним. Окрім цього, відповідачі не звертались до Моршинської міської ради для отримання відповідного дозволу, який дає підстави для вироблення технічної документації на відключення від системи центрального теплопостачання станом на 2010 рік.

Відповідачами подано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого вбачається, що твердження позивача, викладені у відповіді на відзив є безпідставними. Ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, який між КП "Моршинтеплоенерго" та мешканцями квартири АДРЕСА_1 не укладено, чим не забезпечено дотримання вимог п. 2 ч.1 ст.4 та ч.6 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". З жовтня 2010 року в квартирі АДРЕСА_1 відсутнє централізоване теплопостачання, через від`єднання від централізованої системи, про що повідомлено заявою від 28.09.2010 року Моршинську міську раду та КП "Моршинтеплоенерго". В даній заяві було прохання надати погодження на відключення від системи централізованого теплопостачання. Однак, ні представники виконавчого комітету Моршинської міської ради, ні комісія з питань відключення від мереж ЦО, ні позивач ніяк не відреагували на подану заяву, відповідно не складався протокол про адміністративне правопорушення, та не було притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне від`єднання від центральної системи теплопостачання, а також не пред`являлась підприємством до вимоги про приєднання до таких мереж, проте позивач лише продовжував здійснювати нарахування за послуги, які не надавались і витрати, які ним не понесені. Дозвіл на відключення від централізованого теплопостачання поданий в Моршинську міську раду в 2008 році. Позивач посилається на наказ міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005, який втратив чинність з жовтня 2007 року, тому наданий перелік дозвільних документів в спірному періоді не актуальний. Крім того, відповідачі не порушили ст.20 п.3 ч.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно якої споживач зобов`язаний дотримуватись правил пожежної і газової безпеки, скарг та протоколів від служб не надходило. Жодних доказів, які б підтверджували надання послуг в повній мірі та в належній якості (навіть до стояка квартири), що могло б бути підставою для їх відшкодування, позивачем не надано.

23.04.2019 відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про застосування позовної давності, оскільки з жовтня 2010 року в квартирі АДРЕСА_1 відсутнє централізоване теплопостачання, через від`єднання від централізованої системи, про що повідомлено заявою від 28.09.2010 року Моршинську міську раду та КП "Моршинтеплоенерго" (копія витягу з журналу вхідної документації про отримання заяви виконавчим комітетом Моршинської міської ради від 28.09.2010 року знаходиться в матеріалах справи). В даній заяві було прохання надати погодження на відключення від системи централізованого теплопостачання. Однак, знаючи про те, що відповідачі від`єднані від централізованого теплопостачання позивач здійснив нарахування за послуги, які ним не надавались і витрати на які ним не понесені.Факт від`єднання від теплопостачальних мереж підтверджується Актом обстеження помешкання на предмет відсутності централізованого опалення, про що зафіксовано в установленому порядку депутатом їхнього виборчого округу Цикош М. та підписано свідками. Як вбачається з відповіді на відзив, позивачем не додано жодного доказу про те, що з жовтня 2010 року позивач звертався до відповідачів з квитанціями для оплати послуг теплопостачання, претензій, листів про погашення заборгованості, тощо. Також, останній платіж відповідачем здійснено у жовтні 2010 року і саме з цього часу необхідно відраховувати строк позовної давності за заявленими позовними вимогами, адже до суду КП «Моршинтеплоенерго» із позовом про стягнення заборгованості звернулося лише в серпні 2018 року.

Представник позивача КП «Стрийтеплоенерго» Проказа М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить їх задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що відповідачі самовільно провели від`єднання своєї квартири від центрального опалення, відповідна документація на від`єднання від централізованого теплопостачання у встановленому законом порядку ними не виготовлена, а тому зобов`язані здійснювати оплату за послуги теплопостачання.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просить у їх задоволенні відмовити, покликаючись на те, що відповідач відключився від централізованого теплопостачання в своїй квартирі ще у жовтні 2010 року. Отже, з жовтня 2010 року він не споживає та не може споживати теплову енергію централізованого теплопостачання у повному обсязі, відповідно, сплачувати за теплову енергію для обігріву всієї площі квартири не зобов`язаний.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча було подано відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги заперечили з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача,дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено наступні обставини у справі.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є зареєстрованими в даній квартирі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області №870 від 13.03.2019.

Із долученої довідки про нарахування та плату за послуги теплопостачання в АДРЕСА_3 , виданої директором КП «Моршинтеплоенерго» Макота М.І. вбачається, що заборгованість станом на 01.07.2018 становить 14894,84 грн.

Згідно судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.08.2018 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь КП «Моршинтеплоенерго» борг в розмірі 14894,84 грн. та судовий збір по 44,05 грн. з кожного.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2018 скасовано виданий Стрийським міськрайонним судом Львівської області судовий наказ №456/2878/18 від 03.08.2018 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь КП «Моршинтеплоенерго» заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 14894,84 грн. та судових витрат в сумі 176,20 грн.

Із долученої копії заяви ОСОБА_3 на адресу КП «Моршинтеплоенерго», виконавчого комітету Моршинської міської ради від 28.09.2010, що у зв`язку із виникненням постійної заборгованості за спожите теплопостачання та недопущення її в подальшому через скрутне фінансове становище та переїздом на зимовий період до батьків в с. Лисовичі та доводить до відома, що 24.09.2010 була зроблена відрізка труб та відключення від системи теплопостачання. Тому просить починаючи із опалювального періоду жовтня 2010 року не проводити нарахування послуг та погодити відключення від системи централізованого постачання. Станом на 28.09.2010 заборгованість за надані послуги повністю погашена.

Із долученої копії заяви ОСОБА_6 на адресу КП «Моршинтеплоенерго» від 02.02.2011 вбачається, що він втретє повідомляє, що помешкання з початком опалювального сезону 2010-2011 років послугами КП «Моршинтеплоенерго» з централізованого теплопостачання не користується та просить безпідставно нараховану суму через відсутність опалення 933,31 грн. скасувати.

Згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_2 від 25.11.2010 проведеного депутатом Моршинської міської ради ОСОБА_7 в присутності сусідів будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 проведено обстеження помешкання на предмет відсутності централізованого опалення.

Згідно акту про встановлення факту проживання у квартирі АДРЕСА_1 від 05.12.2018 встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до копії довідки Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області від 04.04.2019 № 308 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації в АДРЕСА_4 та склад сім`ї його: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області №95 від 20.07.2017 надано дозвіл на відключення житлових будинків по АДРЕСА_5 від системи центрального опалення при умові відсутності у жителів будинків заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Із долучених копій реєстрів споживання теплової енергії житлових будинків м. Моршин за жовтень 2015 по березень 2017 (вибірково) надано покази приладів по АДРЕСА_6 Д АДРЕСА_5 ,10а.

Згідно відповіді КП «Моршинтеплоенерго» від 07.10.2010 №1-06/305 повідомлено, що відключення квартири від мережі центрального опалення неможливе та самовільне відключення від мереж ЦО категорично забороняється.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 64, 67, 68 ЖК України та п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", Постанови КМУ від 21 липня 2005р. №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

У висновку Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також відповіднодо ст.630ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Також постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року затверджено типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Аналізуючи вказані норми закону у контексті спірних правовідносин слід вказати, що надання послуг з теплопостачання у спірний період передбачено виключно на договірній основі. Проте договори про надання та отримання таких послуг укладаються відповідно до згаданих вимог закону не на індивідуальній основі з кожним споживачем з індивідуальними умовами, довільної форми, свобода ж договору у вказаних відносинах до певної міри врегульована законом та не є безмежною.

Так, відповідно до згаданих вимог закону виконавець зобов`язаний підготувати для кожного із споживачів індивідуальний договір (фактично договір приєднання) на основі типового договору та надіслати примірник такого договору споживачу для підписання. Споживач же зобов`язаний такий договір (на основі типового, який відповідає умовам типового та вимогам закону) підписати. Все таки законодавець надає певну свободу вибору для споживача з метою захисту його прав та інтересів надаючи споживачеві можливість не погоджуватися із надісланим договором, у випадку якщо такий не відповідає умовам типового. Надає можливість подавати свої заперечення, зауваження, тощо з цього приводу. Для цього споживачу надано місячний термін з дня внесення проекту договору.

Відповідно до наведеного, у період відсутності договірних стосунків (зобов`язань) між сторонами, обов`язок доведення надання послуг з теплопостачання (централізованого опалення), надання таких відповідної кількості та якості, правильності нарахування заборгованості за надану послугу покладається на виконавця.

У випадку ж виникнення, наявності договірних стосунків між сторонами обов`язок доведення неотримання послуг, отримання послуг неналежної якості чи кількості, не у відповідності із умовами договору покладається на споживача, який наділений для цього відповідними засобами, а саме вправі повідомляти про це виконавця, у різних формах, складати відповідні акти-претензії, тощо.

Вказане, також, слід вважати відповідає та не суперечить змісту правових позицій, викладених у Постановах Верховного Суду України за наслідками розгляду справ №6-110цс12 від 10.10.2012 року та 6-2951цс15 від 20.04.2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи та визнано сторонами, що договору між сторонами про надання послуг з централізованого опалення (теплопостачання) укладено не було.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось та не спростовано, у квартиру відповідачів у спірний період теплова енергія не постачалась, тобто послуги, про стягнення суми за надання яких подано позов, не надавались. Причиною цього є від`єднання квартири відповідачів від загальнобудинкової мережі теплопостачання. Вказане мало місце в жовтні 2010 року задовго до 2015 року з часу нарахування відповідачем заборгованості за надання послуг теплопостачання. Відповідачі вказують про від`єднання квартири у жовтні 2010 році, позивач же фактично визнає, що згідно поданих доказів відповідачами, таке від`єднання мало місце, однак відповідачі від надання послуг теплопостачання у встановленому законом порядку не відмовлялись.

Зважаючи на наведене, а саме те, що послуги з теплопостачання у квартиру відповідачів у спірний період не надавались за наявності факту від`єднання квартири відповідачів від мережі централізованого теплопостачання, тому відсутні підстави оплати послуг з теплопостачання, які їм у спірний період не надавались.

Питання самовільності від`єднання, на що посилається позивач та оспорюють відповідачі фактично значення не має, оскільки особа не може бути змушена до оплати послуг, які вона фактично не отримувала та без наявності між сторонами договірних стосунків.

Неправомірність відключення відповідачами чи іншими особами їх квартири від мережі теплопостачання, предметом жодного розгляду не було.

Жодних даних про те, що таке визнано незаконним; що відповідачів чи інших осіб було притягнуто за таке пошкодження неналежного їм майна до відповідальності; про те, що відповідачів було зобов`язано відновити систему теплопостачання, що в силу згаданих вимог закону могло бути предметами обґрунтованих вимог позивача, тощо у матеріалах справи немає.

Фактично ні позивач, ні ОСББ, яким здійснюється обслуговування будинку, у якому розташована квартира відповідачів, протягом тривалого часу питання відновлення пошкодженої частини централізованої мережі постачання, відшкодування шкоди у зв`язку з цим, тощо, не вирішували.

Відповідно відшкодування збитків, стягнення штрафних санкцій, понесення будь-яких інших витрат винною у пошкодженні мережі особою не може бути замінене на зобов`язання сплати відповідачами послуг, яких ними отримано не було, як санкції за самовільне відключення від мережі теплопостачання.

Зважаючи на наведене позовні вимоги слід вважати безпідставними та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з цим, згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Комунального підприємства «Моршинтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2020 року.

Головуючий суддя С. С. Сас