Справа № 159/3240/20
Провадження № 2/159/901/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач 07.07.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить змінити - збільшити - розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 20.07.16 р., та стягнути з відповідача на її як ОСОБА_1 користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у Ковельському МРВ Д ВС ГТУЮ у Волинській області є на примусовому виконанні в/л № 159/2 583/16 - ц 2/159/976/16 від 15.08.16 р., виданий Ковельським міськрайсудом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_2 на її як ОСОБА_1 користь аліментів на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини в розмірі 700 грн щомісячно. Покликаючись на ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.89 р., ст. 141, 192 СК України, ст. 7Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», зазначає, що відповідач є працездатним, не перебуває на обліку як безробітний, має можливість працювати. Тому вона вважає, що можливо та необхідно збільшити розмір аліментів. Покликаючись на ст. 180, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 182 СК України, зазначає, що добровільно на її звернення збільшити розмір сплачуваних аліментів відповідач не бажає. Він є працездатним, має несталий достатній доход. Тому просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 04.08.20 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (письмового).

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав під розпис 18.08.20 р..

За станом на 09.09.20 р. відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надійшло.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 20.07.16 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, судом з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін у розмірі по 700 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Як слідує з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.09.16 р. у ВП № 52118718, винесеної ст. держвиконавцем Ковельського МРВ Д ВС ГТУЮ у Волинській області, правонаступником якого є на даний час Ковельський МРВ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), відповідач з 06.07.16 р. є платником аліментів на вказаним вище рішенням суду, що набрало законної сили і звернуто до виконання.

Як стверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого у червні 2020 р., 19.06.20 р. було укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи такі спори по суті, суд аналізує та порівнює майновий стан та стан здоров`я (інші обставини, що мають значення для вирішення спору), сторін на час присудження (стягнення) аліментів за рішення суду, та майновий стан і стан здоров`я тих же сторін на час подання позову про збільшення розміру стягуваних за рішенням суду аліментів.

Враховуючи вище зазначені норми права та обсяг доказів, що надані у розпорядження суду позивачем, суд вважає, що позивач не навело доводів та не надала доказів ні на користь погіршення свого майнового стану, ні на покращення майнового стану відповідача.

У постанові ВС України від 05.02.14 р. у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту ст. 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Згідно зі ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 3 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тлумачення ч. 3 ст. 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Законом України від 03.07.18 р. № 2475-VIII частину першу ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові ВС у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.19 р. у справі № 632/580/17.

Таким чином законодавець визначив, що підставою для зміни розміру аліментів може бути лише зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, а не встановлення іншого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на що позивач також покликається у позовній заяві.

Зміна законодавства в частині визначення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для зміни розміру аліментів у судовому порядку, оскільки порядок стягнення аліментів у мінімально гарантованому розмірі врегульовано ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

А тому з врахуванням наведеного вище у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 209, 280, 281, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий:І. М. Логвинюк