Ухвала

11 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 759/9962/17

провадження № 61-20346св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року, додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року в складі судді Шум Л. М. та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У червні 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1

(далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначав, що 01 березня

2015 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого позивач отримав позику в розмірі 100 000,00 Євро на термін до 28 лютого

2016 року. Також, 01 березня 2015 року сторони уклали ще один договір позики, відповідно до умов якого позивач отримав від відповідача в позику грошові кошти

в розмірі 57 540,00 Євро на термін до 01 травня 2015 року. Умовами зазначених вище договорів позики передбачена сплата позичальником 10 % річних за користування грошовими коштами.

Стверджував, що зазначені вище договори підлягають визнанню недійсними, оскільки насправді укладались з іншою метою - приховати справжній намір відповідача на одержання прибутку від виконання управлінських функцій.

Так, у період з 2009 року до 2015 року відповідач керував представництвом Компанії «Хансгрое» (виробництво сантехніки), яка також здійснювала розповсюдження сантехніки в Україні. Позивач був розповсюджувачем в Україні вказаної сантехніки від імені Компанії «Дефінекс трейдінг енд сервіз ЛТД».

Вказував на те, що за умовами спільної роботи за виконання плану продажу Компанією «Дефінекс трейдінг енд сервіз ЛТД», представником якої був позивач, надавалися бонуси та додаткові знижки постачальником Компанією «Хансгрое», представником якої був відповідач, який, загрожуючи розірванням ділових зв`язків з компанією позивача, вимагав повернення йому особисто, як фізичній особі, бонусів та додаткових знижок, одержаних Компанією«Дефінекс трейдінг енд сервіз ЛТД» за виконання плану продажу.

Позивач звертав увагу на те, що він, виконуючи свої обов`язки як довірена особа Компанії «Дефінекс трейдінг енд сервіз ЛТД», яка мала невиконані зобов`язання перед покупцями сантехніки, та не маючи можливості іншим шляхом одержувати продукцію Компанії «Хансгрое», яка користувалась попитом, погодився на запропоновані відповідачем умови отримувати продукцію, шляхом оформлення повернення бонусів у формі договору позики, укладеними як фізичними особами.

Зазначав, що спірними договорами передбачено нарахування процентів на суму боргу в іноземній валюті, проте відповідач не є фінансовою установою, крім того, суми позики не відображені у складі доходу ФОП ОСОБА_1 станом

на 01 березня 2016 року. При цьому, книгою обліку доходів та податковими деклараціями за період 2015-2016 роки одержання такого доходу позивачем, як неповернута позика не підтверджене.

Посилаючись на те, що подібна форма зворотної винагороди за надання комерційного доступу до товарів чинним законодавством не передбачена, договори позики укладались з зовсім іншою метою на вкрай невигідних для нього умовах, позивач просив визнати недійсним договори позики від 01 березня 2015 року, укладені між ним та відповідачем на суму 100 000,00 Євро та 57 540,00 Євро відповідно.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 серпня

2019 року стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 10 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року залишено без змін. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено. Додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове додаткове рішення. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі

29 000,00 грн.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи

У листопаді 2019 року ФОП ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року, додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_1 зазначав клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови в частині стягнення судових витрат на правову допомогу.

Відзиву на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 від інших учасників справи до Верховного Суду не надходило.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року, додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, витребувано матеріали справи № 759/9962/17 з суду першої інстанції та надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_1 про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення.

У листопаді 2019 року матеріали справи № 759/9962/17 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу (в редакції закону, чинного на час подання касаційної скарги).

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року, додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 23 вересня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик