ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

25 лютого 2020 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарях: Баранюк О.В., Кравчук А.М.

з участю позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 06.10.2017 року було розірвано. Від спільного подружнього життя в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати після розірвання шлюбу з матір`ю.

Згідно рішення суду від 05.04.2019 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач близько двох місяців аліменти не сплачує, заборгованість складає 4200 грн. Участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Син ОСОБА_4 навчається у 2-А класі Володимир-Волинського ліцею «Центр освіти» Волинської обласної ради з 01.09.2018 року по даний час. За навчання у школі за період з 01.09.2018 року по 31.05.2019 року нею було сплачено 3812, 36 грн. Крім того, син часто хворіє астматичним бронхітом і на придбання ліків нею витрачено 3500 грн. За рекомендацією лікаря для оздоровлення цього літа їздили з сином на море до пансіонату, за що нею було сплачено 6000 грн. а також 1500 грн. на лікування зубів дитини.

Враховуючи витрати понесені нею на підставі товарних чеків на навчання, лікування та оздоровлення дитини, просить стягнути з відповідача одноразово 7406 грн. 18 коп. додаткових витрат на утримання дитини.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, заперечив проти доводів позивача, стверджує, що згідний оплатити лише половину витрат на навчання сина, які підтверджені документально, а саме за вересень 2018 року, листопада 2018 року, січень 2019 року, лютий 2019 року, травень 2019 року на загальну суму 3156 грн 54 коп, половина від якої становить 1578,27 грн. Щодо витрат на лікування сина, то він заперечує проти сплати половини вартості ліків, оскільки квитанції на суму 3500 грн, як це зазначила позивачка у позовній заяві, у матеріалах справи відсутні. Також відповідач заначив, що жодним чином не підтверджені і витрати позивачки на лікування зубів сина у розмірі 1500 грн, тому у цій частині позов ним також не визнається. Щодо оздоровлення дитини у пансіонаті «Катюша», на яке позивачкою було витрачено 6000 грн, про що у матеріалах справи наявна квитанція, то він теж заперечує щодо стягнення з нього половини цієї суми, оскільки позивачкою не доведено необхідності спеціалізованого лікування сина саме у цьому пансіонаті, а не у якомусь іншому місці лікування. Це була лише усна рекомендація лікаря.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностейдитини, її хворобою, каліцтвом тощо ).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Дана обставина стверджується копіями свідоцтва про народження дитини та рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами.

Крім того, судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , до досягнення дитиною повноліття у розмірі по 2000 грн. щомісячно.

Як вбачається з копій квитанцій, наявних у матеріалах справи, позивачкою ОСОБА_1 сплачено за навчання сина у Володимир-Волинському ліцеї «Центр освіти» кошти у сумі 3812,36 грн. Таким чином, половина від цієї суми становить 1906 грн.18 коп.

Як зазначає позивачка, нею було витрачено 3500 грн на лікування сина, а саме на придбання йому ліків, та 1500 грн на лікування зубів дитини. Проте у матеріалах справи немає жодних підтверджень того, що позивачкою понесені витрати на лікування сина. Тому ці витрати не можуть вважатися додатковими витратами на утримання дитини за змістом ст.185 СК України.

Також позивачка вказує, що син часто хворіє астматичним бронхітом, у зв`язку із чим лікар порекомендував відвезти дитину на море для оздоровлення. Саме тому влітку вони їздили з дитиною до пансіонату «Катюша» на оздоровлення, за що нею було сплачено 6000 гривень. Даний факт стверджується копією квитанції, наявною у матеріалах справи.

Як випливає зі змісту ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо ). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню у судовому засіданні. Однак позивач не довела належними доказами того, що понесені нею витрати на лікування та оздоровлення сина зумовлені саме особливими обставинами, оскільки не довела, що лікування сина було неможливим у будь-якому іншому місці лікування, та була необхідність спеціалізованого лікування саме у пансіонаті «Катюша». До пансіонату позивачка повезла сина за усною рекомендацією лікаря. Таким чином, позивачкою не доведено необхідність спеціалізованого лікування сина саме у пансіонаті «Катюша».

Визначаючи розмір додаткових витрат, які підлягають до стягнення разово з відповідача, суд бере до уваги половину вартості навчання дитини, що становить 1906 грн.18 коп. .

Суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. ст.ст.10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.141,185 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1906 грн.18 коп. понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , проживає в АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2020 року.

Головуючий:/-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко