КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3579/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/3912/19

20 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Паюнової Надії Андріївни на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Грегуль О.В., про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

15 березня 2019 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

23 липня 2019 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , подано до суду клопотання про призначення у справі судової психологічної експертизи.

Клопотання мотивоване тим, що відповідачем не визнається позов про відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Для підтвердження позовних вимог та визначення розміру компенсації за завдані відповідачем моральні страждання його сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 березня 2016 року, необхідно призначити судову психологічну експертизу, оскільки для з`ясування розміру компенсації необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

У зв`язку з наведеним, просив суд призначити у справі судову психологічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та на вирішення експерта поставити наступні питання.

Чи є ситуація, що досліджується за даною цивільною справою психотравмуючою для ОСОБА_3 ?

Чи спричинені ОСОБА_3 страждання (моральна шкода) в результаті ДТП, яка сталася 19.03.2016 року з вини ОСОБА_1 ?

Чи існує причинно-наслідковий зв`язок між отриманими ОСОБА_3 стражданнями (моральною шкодою) та ДТП, яка сталася 19.03.2016 року ?

Який можливий розмір грошової компенсації ОСОБА_3 за завдані страждання (моральна шкода) внаслідок ДТП, яка сталася 19.03.2016 року з вини ОСОБА_1 ?

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року призначено по справі судову-психологічну експертизу, на розгляд якої поставлено наступні питання.

Чи є ситуація, що досліджується за даною цивільною справою психотравмуючою для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Чи спричинені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждання (моральна шкода) в результаті ДТП, яка сталася 19.03.2016 року з вини ОСОБА_1 і якщо так, то:

Чи існує причинно-наслідковий зв`язок між отриманими ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стражданнями (моральною шкодою) та ДТП, яка сталася 19.03.2016 року ?

Який можливий розмір становить грошова компенсація ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за завдані страждання (моральна шкода) внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 ?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, покладено на ОСОБА_2 .

До закінчення проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 21 грудня 2019 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Паюнова Надія Андріївна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду про призначення у даній справі судової психологічної експертизи є незаконною, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції призначено експертизу в межах спрощеного провадження, тоді як відповідно до положень ст.ст.196,197 ЦПК України, експертиза може призначатися лише на стадії підготовчого засідання в межах загального позовного провадження.

Суд першої інстанції помилково ототожнив поняття «психологічного» та «психічного» стану особи та необґрунтовано застосував при призначенні експертизи приписи ст. 105 ЦПК України, залишивши поза увагою, що відповідно до ст. 23 ЦК України визначення розміру відшкодування моральної шкоди належить саме до компетенції суду, а не експертів.

Зазначає, що судом не було прийнято до уваги заперечення відповідача щодо запропонованих позивачем питань, які необхідно поставити на вирішення експерта, щодо запропонованого виду судової експертизи, яку необхідно провести, щодо запропонованої позивачем установи, якій необхідно доручити проведення судової експертизи, а саме Київському міському центру судово-психіатричної експертизи.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кучерук Ніна Станіславівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилався на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 березня 2016 року з вини відповідача ОСОБА_1 , його неповнолітньому сину ОСОБА_3 було завдано моральні та фізичні страждання, які виразилися в значних болях як під час самої дорожньо-транспортної пригоди, такі і в подальшому під час лікування, реабілітаційного періоду і по сьогоднішній день. За останні 3 роки його син зазнав повної зміни свого звичного способу життя, його життя розділилося на «до» та «після» аварії. З огляду на вказане та, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 298000 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити в задоволені позову ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що доводи позивача щодо суттєвого погіршення життя потерпілого ОСОБА_3 та перенесених у зв`язку з цим моральних страждань і втрат, як і сума моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, не підтверджені жодним доказом.

23 липня 2019 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було подано клопотання про призначення судової психологічної експертизи мотивоване тим, що відповідачем не визнається позов про відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому для підтвердження позовних вимог та визначення розміру компенсації завданих моральних страждань його сину, необхідно призначити судову психологічну експертизу на вирішення якої поставити наступні запитання: чи є ситуація, що досліджується за даною цивільною справою психотравмуючою для ОСОБА_3 ; чи спричинені ОСОБА_3 страждання (моральна шкода) в результаті ДТП, яка сталася 19.03.2016 року з вини ОСОБА_1 ; чи існує причинно-наслідковий зв`язок між отриманими ОСОБА_3 стражданнями (моральною шкодою) та ДТП, яка сталася 19.03.2016 року; який можливий розмір становить грошова компенсація ОСОБА_3 за завдані страждання (моральна шкода) внаслідок ДТП, яка сталася 19.03.2016 року з вини ОСОБА_1 .

Задовольняючи клопотання про призначення судово-психологічної експертизи, суд першої інстанції виходив з необхідності призначення такої експертизи з посиланням при цьому ст. 105 ЦПК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитися не може, виходячи з наступного.

За приписами положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. До основних засад (принципів) цивільного судочинства відносяться, зокрема змагальність сторін та диспозитивність.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею першою Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла, тощо, об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

У відповідності до ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.5 ст. 103 ЦПК України, учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновок експерта.

У відповідності до ч.3 ст. 103 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Згідно розділу VI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року, психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки;емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

У пункті 6.6. зазначеної Інструкції визначений орієнтовний перелік вирішуваних питань судовою психологічною експертизою, якими, зокрема, можуть бути: чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для особи? Якщо так, то чи завдані особі страждання (моральна шкода)?Чи спричинені особі страждання (моральна шкода) за умов ситуації (зазначаються умови ситуації), що досліджуються у справі? Якщо особі завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?

Метою психологічної експертизи щодо моральної шкоди є встановлення наявності чи відсутності моральних страждань внаслідок протиправних дій або бездіяльності інших осіб; причинного зв`язку між ситуацією спричинення шкоди та стражданнями; встановлення, в чому саме полягають моральні страждання в юридично визначених обставинах; визначення інтенсивності, глибини та тривалості страждань.

Щодо рекомендацій встановлення розміру компенсації моральної шкоди висновки психолога носять імовірний характер та є науковою рекомендацією для визначення можливого розміру компенсації моральної шкоди судом.

Предметом доказування в межах даної цивільної справи є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю факту спричинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.03.2016 року з вини ОСОБА_1 , та розмір можливої грошової компенсації для відшкодування такої шкоди, що є оціночним поняттям, але їх детальне дослідження можливе лише шляхом вирішення питань, які потребують спеціальних знань в області психології, що у свою чергу сприятиме повноті, всебічності та об`єктивності вирішення спору.

З огляду на те, що відповідач заперечує завдання моральної шкоди ОСОБА_3 та не визнає розмір моральної шкоди, а позивачем заявлено клопотання про проведення судової психологічної експертизи, й належні докази може надати психологічне дослідження, яке має бути фаховим, швидким, однозначним, а методи, за якими воно проводиться, уніфікованими, визнаними на офіційному рівні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для призначення у даній справі судової-психологічної експертизи, на розгляд якої поставлено питання, зазначені у клопотанні ОСОБА_2 .

Дійшовши вірного висновку про наявність підстав для призначення судової-психологічної експертизи, суд першої інстанції, при цьому, помилково застосував положення ст.105 ЦПК України, якою визначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами, а також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

У даному випадку, клопотання про призначення експертизи заявлено не обома сторонами, а лише стороною позивача, й у даній справи не вирішується питання, зокрема, про встановлення характеру і ступеня ушкодження здоров`я та психічного стану особи. Заявлено клопотання про призначення судово-психологічної експертизи, завданням якої є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки;емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково ототожнено поняття «психологічного» та «психічного» стану особи, а тому необґрунтовано застосовано при вирішенні клопотання приписи ст. 105 ЦПК України та помилково не застосовано норму ст.103 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповнені або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали посилання суду першої інстанції на ст.105 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції призначено експертизу в межах спрощеного позовного провадження, тоді як відповідно до положень ст.ст.196,197 ЦПК України, експертиза може призначатися лише на стадії підготовчого засідання в межах загального позовного провадження, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року було відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Також ч.ч.4,5 вказаної статті передбачено право відповідача подати клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Вказаним правом відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

При цьому в Главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» не містяться заборони щодо подання учасниками справи клопотань та їх вирішення при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження, та не міститься положення щодо вирішення клопотань виключно в порядку загального позовного провадження.

При цьому, колегією суддів також враховується, що судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на забезпечення судом доказів, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одними з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги заперечення відповідача щодо запропонованих позивачем питань, які необхідно поставити на вирішення експерта, оскільки запропоновані позивачем питання, які були поставлені на вирішення судової-психологічної експертизи, в повній мірі відповідають орієнтовному переліку питань, які досліджуються судовою психологічною експертизою, що міститься в п.6.6. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку проведення лише судової психологічної експертизи із запропонованими позивачем питаннями не дозволить провести об`єктивне дослідження з психологічного стану ОСОБА_3 після ДТП, так як в межах такого дослідження не буде враховано експертами стан потерпілого до настання ДТП, колегія суддів відхиляє, так як судом вирішувалось клопотання позивача про призначення саме судової психологічної експертизи. Відповідач не позбавлений можливості заявити власне клопотання про призначення іншої чи комплексної експертизи, обгрунтувавши доцільність та необхідність призначення такої експертизи з урахуванням предмету спор та змісту позовних вимог .

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що проведення експертизи доручено експертам Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, тоді як на думку апелянта її проведення слід було доручити Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, оскільки лише вказана установа проводить дослідження у сфері судової психіатричної експертизи. У даній справі судом призначено не судову психіатричну експертизу, а судову-психологічну експертизу й Київський науково-дослідний інститут судових експертиз проводить судові психологічні експертизи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, предмет доказування у даній справі та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для призначення у даній справі судової-психологічної експертизи, при цьому помилково застосував ст.105 ЦПК України, тому ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини посилання суду першої інстанції на ст.105 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.103, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Паюнової Надії Андріївни задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року про призначення у справі судової психологічної експертизи змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на ст.105 ЦПК України.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий: Судді: