Єдиний унікальний номер справи 488/3272/16-ц
Провадження № 22-ц/812/449/20 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 лютого 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В..,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

з участю:

представника Головного управління Державної казначейської служби у Миколаївської області Самарської Т.А.,

представника Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського МУЮ Павлюк С.О., переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва, яку постановлено 22 січня 2019 року, у приміщенні того ж суду, під головуванням судді Лазаревої Г.М., за позовною заявою ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського МУЮ, Головне управління державної казначейської служби України в Миколаївській області, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

19 серпня 2016 року ОСОБА_1 пред`явила позов до Корабельного відділу державної виконавчої служби миколаївського міського управління юстиції (далі Корабельний ВДВС) про відшкодування матеріальної шкоди, який обґрунтовувала наступним.

18 лютого 2015 року позивач брала участь в проведенні електронних торгів в системі торгів арештованого майна СЕТАМ. Того ж дня, її було визнано переможцем лоту №25463, де з прилюдних торгів вона купила металобрухт.

Згідно протоколу №51608, вона зобов`язана була до 04 березня 2015 року перерахувати кошти за придбання лоту в сумі 6 430 гривень, з яких 321 гривня 50 копійок гарантійний внесок, на рахунок органу Центрального ВДВС.

03 березня 2015 року вона сплатила зазначені кошти на вказаний рахунок, проте у зв`язку з технічною помилкою, допущеною відповідальними особами управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, отримувачем було зазначено не Центральний ВДВС, а Корабельний ВДВС.

15 квітня 2015 року зазначену технічну помилку усунуто та сформовано відповідний протокол із зазначенням правильних реквізитів органу державної виконавчої служби, та вже 02 квітня 2015 року за платіжним дорученням № 2250, сплачені позивачем 03 березня 2015 року на рахунок Центрального ВДВС, перераховані до органу Корабельного ВДВС.

При її зверненні до Корабельного ВДВС, з метою отримання купленого лоту, їй було продемонстровано не зрозуміле майно, у вигляді запечатаних бочок, серед яких не було металобрухту.

Крім цього, ОСОБА_1 26 лютого 2015 року також брала участь у електронних торгах, які проводив Корабельний ВДВС та стала переможцем лоту №40753, за яким придбала чорний металобрухт. Проте з вини Корабельного ВДВС, вона не змогла вчасно внести кошти за викуплений лот у сумі 8 178 гривень 25 копійок.

Посилаючись на те, що нею вже був укладений договір купівлі-продажу зазначеного металобрухту та відходів чорних та кольорових металів вагою 3 449 кг на суму 16 037 гривень 85 копійок, який органом Корабельного ВДВС їй так і не був переданий, з урахуванням упущеної вигоди з вини відповідача, просила стягнути з Корабельного ВДВС на свою користь реальні збитки у сумі 6 430 гривень та упущену вигоду у сумі 51 214 гривень 45 копійок, а всього 57 644 гривні 45 копійок.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

08 грудня 2017 року позивач уточнила позовні вимоги та кінцево просила стягнути з Корабельного ВДВС на свою користь, реальні збитки у сумі 6 430 гривень, упущену вигоду у сумі 51 214 гривень 45 копійок та компенсацію моральної шкоди у розмірі 6 355 гривень 55 копійок, а всього 64 000 гривні.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, у зв`язку з її повторною неявною у судове засідання без поважної причини.

Не погодившись з таким, позивач, діючи через свого представника ОСОБА_2 , подала на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, а також на те, що висновки суду не ґрунтуються на процесуальному законодавстві, просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржену ухвалу суду І інстанції скасувати, виходячи з наступних підстав.

Так, залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що повторна неявка у судове засідання, без поважної причини, належним чином повідомленого позивача, як наслідок, тягне за собою необхідність залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду, не погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, вважає їх помилковими, не обґрунтованими й не законними.

Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст.42, п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Учасники справи мають право - подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Згідно зі ст. 128-130 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За ст. 129 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна містити:

1) ім`я фізичної особи чи найменування юридичної особи, якій адресується повістка;

2) найменування та адресу суду;

3) зазначення місця, дня і часу явки за викликом;

4) назву справи, за якою робиться виклик;

5) зазначення, як хто викликається особа (як позивач, відповідач, третя особа, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач);

6) зазначення, чи викликається особа в судове засідання чи у підготовче судове засідання, а у разі повторного виклику сторони у зв`язку з необхідністю надати особисті пояснення - про потребу надати особисті пояснення;

7) у разі необхідності - пропозицію учаснику справи подати всі раніше неподані докази;

8) зазначення обов`язку особи, яка одержала судову повістку в зв`язку з відсутністю адресата, за першої можливості вручити її адресату;

9) роз`яснення про наслідки неявки залежно від процесуального статусу особи, яка викликається (накладення штрафу, примусовий привід, розгляд справи за відсутності, залишення заяви без розгляду), і про обов`язок повідомити суд про причини неявки

У разі вручення документу «Повістка про виклик до суду в цивільній справі» SMS-повідомленням, до справі підшивається довідка про доставку SMS.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою 19 серпня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового на 01 вересня 2016 року (а.с. 29).

Відповідно до розпорядження №2/448/1747/16 від 18 жовтня 2016 року, у зв`язку з відставкою судді, справу призначено до повторного автоматизованого розподілу та відповідно до протоколу того ж дня розподілено судді Лазаревій Г.М. (а.с. 31-32).

16 лютого 2017 року позивач подала до суду заяву про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень.

Порядок надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу передбачено наказом ДСА України від 01.06.2013 року № 73.

Згідно нього, у справі, крім поданої стороною заяви, про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень, повинно бути долучено довідку про доставку SMS. Лише за виконання вказаного вище, можна вважати, що сторона належним чином повідомлена про розгляд справи, а, відповідно, і застосувати наслідки неявки сторони у судове засідання без поважних причин.

Судові засідання які були призначені на 21 березня 2017 року, 04 травня 2017 року та на 06 червня 2017 року не відбулися, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі (а.с. 39, 40, 41).

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2017 року, за заявою представника позивача Коренко ОСОБА_3 В, до участі у справі, в якості співвідповідача, залучено Головне управління державної казначейської служби України в Миколаївській області (а.с. 42, 44).

Наступне судове засідання призначене на 26 жовтня 2017 року, про що представник позивача ОСОБА_2 повідомлена та в матеріалах справи міститься розписка (а.с. 52).

22 лютого 2018 року, оскільки суддя знаходилася у нарадчій кімнаті, судове засідання не відбулося та розгляд справи відкладено на 20 березня 2018 року, про що повідомлено під розписку всіх учасників справи.

20 березня 2018 року судове засідання знову було відкладено на 15 травня 2018 року, про що в матеріалах справи міститься розписка, де повідомлені лише представники третьої особи та відповідача (а.с. 141, 142).

15 травня 2018 року судове засідання відкладено на 18 липня 2018 року, усі учасники справи повідомлені під розписку (а.с. 144).

Наступні судові засідання були призначені на 20 вересня 2018 року, 13 листопада 2018 року, які також не відбулися у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Останнє судове засідання було призначено на 22 січня 2019 року, проте в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення учасників справи та їх представників про розгляд справи. Жодної судової повістки та розписки матеріали справи не містять.

Саме 22 січня 2019 року Корабельним районним судом м. Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою останньої в судове засідання без поважної причини.

Дійсно, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Проте, неявка позивача та її представника 22 січня 2019 року у судове засідання не дає підстави для такого, оскільки відсутні підтвердження належного повідомлення про слухання справи саме цього дня і, більше того, ця неявка не є повторною неявкою в розумінні ЦПК України. Матеріали справи взагалі не містять жодних підтверджень про відкладення слухання справи на зазначену дату та направлення судових повісток сторонам про таке.

Проте, суд І інстанції, був іншої думки, та, помилково вважаючи зазначене, повторною неявкою, як наслідок залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, що є неприпустимим, а тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню.

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі "Bellet v. France" Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та може розцінюватись, як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 376, 379, 381-383, 387 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року скасувати, а цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського МУЮ, Головне управління державної казначейської служби України в Миколаївській області, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, про відшкодування матеріальної шкоди - направити до Корабельного районного суду м. Миколаєва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

__________________________________________________

Повний текст постанови складено 25 лютого 2020 року