Дата документу 10.09.2020
Справа № 937/6454/20
Провадження №2/937/2837/20
№2-з/937/119/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 вересня 2019 року Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Горбачова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, в якому просить поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності. Визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , іншу 1/2 частину залишити за відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 11 261,20 грн., які складаються: 840,80 грн. судового збору за подання позовної заяви, 420,40 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову; 10 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Дослідивши позов та додані до нього матеріали, встановлено, що він не відповідає вимогам законодавства (ст. 175 і ст. 177 ЦПК України), у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху.

Згідно п. 5 ч. 3ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з вимогамист.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання майна, що є предметом даного спору, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, в порушення вищевказаної норми закону позивач надала до суду дублікат (копію) документу про сплату судового збору.

Крім того, заявивши клопотання про забезпечення позову, позивач не зазначила, які фактичні обставини вказують на те, що спірне майно може бути відчужене відповідачами в разі не забезпечення позову, а також у чиєму володінні на даний час перебуває рухоме майно, про яке йдеться у клопотанні, і чим це підтверджується.

Також до позовної заяви додані неякісні копії доданих документів, які неможливо прочитати.

Відповідно до ст. 185 ч.1 ЦПК України суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175,177,185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позову у п`ятиденний термін з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення нею недоліків позовної заяви в визначений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута їй з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Ю.В. Горбачова