МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2020 р. Справа №370/323/20

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., при секретарі судового засідання Гребінській Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області справу за позовом

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лелюх Людмили Петрівни до Макарівської селищної ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі - позивачі), в особі представника - адвоката Лелюх Л.П., звернувся до суду із позовом до Макарівської селищної ради Київської області (далі - відповідач), в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина і 12.01.2001 року державний нотаріус Макарівської державної нотаріальної контори видав позивачу Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 4,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходилось в СПО «Макарів» Макарівської селищної ради. Ще за життя ОСОБА_2 передала необхідну технічну документацію на виготовлення державного акту на право приватної власності на землю. Державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 222974 був виготовлений на підставі рішення Макарівської селищної ради від 12.10.2000 року №261-23-ХХІІІ вже після смерті ОСОБА_3 . Дані обставини встановлені рішенням Макарівського районного суду від 18.07.2008 року у справі №2-0-74 за 2008 рік. Даним рішенням суд встановив факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 222974.

07.03.2019 року ФОП ОСОБА_4 виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 09.04.2019 року позивач звернувся із заявою до Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про внесення відомостей до Державного земельного кадастру по земельній ділянці, яка належить на праві власності його померлій матері ОСОБА_2 16.04.2019 року державний кадастровий реєстратор Чорномаз О.М. прийняла рішення №РВ- 019, яким відмовила у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Відбувся перетин спірної ділянки з ділянкою :08:013:0001 (площа співпадає на 8,3892%) та з ділянкою :00:022:0001 (площа співпадає на 4,0311%). Після усунення зауважень щодо валідності електронного документу та у зв`язку з уточненими геодезичними обмірами площа земельної ділянки з 4,4789 га зменшилася до 4,0925 га та 21.11.2019 року відбулася державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером :08:013:0002, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 від 21.11.2019 року. Зменшення розміру спірної земельної ділянки також підтверджується Довідкою №558 від 25.11.2019 року, виданою ФОП ОСОБА_4 .

Таким чином, державна реєстрація права власності на земельну ділянку площею 4,0925 га за ОСОБА_2 відбулася 21.11.2019 року, тобто після її смерті. Ідентифікація спірної земельної ділянки, її зменшення з 4,4789 га до 4,0925 га підтверджується технічною документацією, яка зберігається у Відділі у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Позивач з письмовою заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку не звертався до нотаріальної контори і до Макарівської селищної ради. Однак, при усному зверненні до державної нотаріальної контори, йому пояснили, що необхідно дане питання вирішувати лише в судовому порядку.

Враховуючи викладене, позивач, просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,0925 га кадастровий номер :08:013:0002, яка розташована на території Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Також просив стягнути з відповідача на його користь всі судові витрати.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 25.02.2020 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.03.2020 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Також даною ухвалою суду від 25.02.2020 року відповідно до ст. 84 ЦПК України витребувано від Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію спадкової справи №320 за 2000 рік до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , згідно відповіді якого такі матеріали у них відсутні (а.с. 65).

Ухвалою суду 24.03.2020 року у зв`язку з неявкою сторін підготовчий розгляд справи відкладено на 30.06.2020 року.

В підготовчому засіданні 30.06.2020 року ухвалено відповідно до ст. 84 ЦПК України витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи №320 за 2000 рік до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а у зв`язку з витребуванням спадкової справи оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.08.2020 року.

Копія спадкової справи надійшла до суду 21.07.2020 року та приєднана до матеріалів справи (а.с. 75-83).

Ухвалою суду 10.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 26.08.2020 року.

У судовому засіданні 26.08.2020 року представник позивача, адвокат Лелюх Л.П., позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Належним чином повідомлений про день та час слухання справи (розписка а.с. 87) відповідач свого представника в судове засідання не направив, причини його неявки не повідомив. Крім того у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав.

У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №320 за 2000 рік до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06.07.2000 року (а.с. 80).

Позивач у справі, ОСОБА_1 , у визначений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 (а.с. 76), та 12.01.2001 року державним нотаріусом Лисенко Л.В. йому на підставі ст. 529 ЦК УРСР, як спадкоємцю (сину) померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у розмірі 4,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходить в СПО «Макарів» Макарівської селищної ради, належного померлій ОСОБА_2 на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай), виданого згідно рішення Макарівської районної державної адміністрації за №479 від 31.10.1996 року. Зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом видано з урахуванням ѕ частини спадкового майна від якої відмовились ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 83).

Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №222974 (а.с. 43), про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 4,4789 за з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Макарівської селищної ради, державний акт було виготовлено на підставі рішення Макарівської селищної ради №261-23-ХХІІІ від 12.10.2000 року, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10.12.2003 року за №036.

Рішенням Макарівського районного суду від 18.07.2008 року у справі №2-о-74 за 2008 рік було встановлено факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаного вище державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №222974 (а.с. 44-45). Необхідність встановлення даного факту була викликана тим, що у документах існували розбіжності в зазначені прізвища ОСОБА_8 , а саме «ОСОБА_2» та «ОСОБА_8».

Рішенням №РВ-019 від 16.04.2019 року державного кадастрового реєстратора (а.с.46) відмовлено ОСОБА_1 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки наявні зауваження щодо валідності електронного документу; перетин ділянок з ділянкою :08:013:0001 (площа співпадає на 8,3892%) та з ділянкою :00:022:0001 (площа співпадає на 4,0311%).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_4 №558 від 25.11.2019 року (а.с. 51), площа земельної ділянки 4,4789 за з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Макарівської селищної ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №222974, виданого на підставі рішення Макарівської селищної ради №261-23-ХХІІІ від 12.10.2000 року на ім`я ОСОБА_2 , змінюється на 4,0925 га у зв`язку з уточненими геодезичними обмірами земельної ділянки та внесенням змін у Державний земельний кадастр.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 від 21.11.2019 року (а.с. 48), земельній ділянці площею 4,0925 га присвоєно кадастровий номер :08:013:0002; форма власності приватна; вид права - право власності; власник - ОСОБА_2 ; документ, який є підставою для виникнення права - рішення Макарівської селищної ради №261-23-ХХІІІ від 12.10.2000 року; документ, що посвідчує право - Державний акт від 10.12.2003 року Р1 №222974.

Тож, оскільки державна реєстрація права власності на земельну ділянку площею 4,0925 га за ОСОБА_2 відбулась 21.11.2019 року, тобто після її смерті, при усному звернені позивача до державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, йому пояснили, що дане питання необхідно вирішувати лише в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та ЗК України (в редакції 1990 року), які діяли на час виникнення спірних правовідносин, тобто на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно положень ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 Кодексу).

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Кодексу).

Тож, як встановлено судом позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , спадщину прийняв та отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) у розмірі 4,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходить в СПО «Макарів» Макарівської селищної ради, належного померлій ОСОБА_2 на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай), виданого згідно рішення Макарівської районної державної адміністрації за №479 від 31.10.1996 року (а.с. 83).

Як зазначає позивач, ще за життя ОСОБА_2 передала необхідну технічну документацію на виготовлення державного акту на право приватної власності на землю. Державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 222974 був виготовлений на підставі рішення Макарівської селищної ради від 12.10.2000 року №261-23-ХХІІІ та зареєстрований вже після смерті ОСОБА_3 , що і стало підставою для відмови державного нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про справо на спадщину на вказану земельну ділянку на його усну заяву.

Відповідно до ст. 22 ЗК України (в редакції 1990 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно ст. 23 ЗК України (в редакції 1990 року), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Тож, як встановлено судом, державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №22297 на земельну ділянку площею 4,4789 га (згодом змінена на 4,0925 га), виготовлений на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Макарівської селищної ради №261-23-ХХІІІ від 12.10.2000 року, був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10.12.2003 року, тобто вже після смерті ОСОБА_2 , яка за життя його на руки не отримувала.

Крім того, саме рішення Макарівської селищної ради №261-23-ХХІІІ про передачу у власність ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки, прийняте теж після її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме 12.10.2000 року.

Реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_2 (Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019, а.с. 48), також проведена вже після її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 (тобто на час відкриття спадщини), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання не набула права власності на зазначену земельну ділянку в розумінні ст.ст.22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, та відповідний державний акт на руки не отримувала, а відтак право власності не увійшло до спадкової маси та не може бути визнано за позивачем у порядку спадкування.

При цьому суд відзначає, що позивач не позбавлений можливості оформити право власності на цю земельну діялнку на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай), який він отримав у спадок, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, тобто реалізував своє право на спадщину.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що зазначений вище державний акт серії Р1 №22297, який був виготовлений на підставі рішення Макарівської селищної ради №261-23-ХХІІІ від 12.10.2000 року, був виданий саме в замін Сертифікату про право на земельну частку (пай) у розмірі 4,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходить в СПО «Макарів», на що посилався позивач у позові.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довів належними та допустимими докази ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 265, 268, 280-284, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2020 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Макарівська селищна рада, , адреса: 08001, смт Макарів Макарівського району Київської області, вул. Д. Ростовського, 30.

Суддя О.В. Тандир