Справа № 351/1306/20
Номер провадження №2/351/567/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2020 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Сегіна І.Р.
секретар - Маланчук С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_3 за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 до Грецької Республіки, Румунії, Болгарії, Польщі, Угорщини, Сербії, Македонії, Єгипту, Туреччини та інших країн Європи та Європейської співдружності.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона із відповідачем ОСОБА_2 являються батьками неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 який на даний час проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні.
Позивачка вказує, що дитина отримує належний догляд та виховання, однак батько дитини окрім аліментів, які вирішено стягувати із нього згідно рішення Снятинського районного суду, іншої матеріальної допомоги в утриманні дитини не надає.
Позивачка також зазначає, що для забезпечення належного догляду за дитиною, надання їй більше турботи та піклування, з метою забезпечення належного відпочинку та оздоровлення дитини, забезпечення їй достойного культурного та морального розвитку, вона бажає повезти сина на відпочинок до інших країн світу, однак батько дитини дозволу на виїзд дитини за межі України надати на даний час не може, оскільки перебуває за межами України на заробітках, при цьому він раніше такий дозвіл завжди надавав, проти виїзду дитини не заперечував.
На підставі наведеного, позивачка просить суд надати неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на виїзд за межі України у супроводі матері ОСОБА_1 до Грецької Республіки, Румунії, Болгарії, Польщі, Угорщини, Сербії, Македонії, Єгипту, Туреччини та інших країн Європи та Європейської співдружності у період з 15.09.2020 по 15.03.2021 без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 , та надати їй дозвіл на виготовлення документів для виїзду сина за межі України без згоди батька.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2020 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, з наданням сторонам строку для подання письмових заяв по суті спору та вчинення процесуальних дій.
Позивачка у позовній заяві просила справу розглядати у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду письмову заяву по суті спору та відзив на позовну заяву не надав, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив, що згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , неповнолітній ОСОБА_3 проживає із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на утриманні матері, однак неповнолітній ОСОБА_3 на даний час не має змоги без дозволу батька перетинати кордон, а батько дитини ОСОБА_2 такої згоди надати не може, що суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч.1,ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
У відповідності до ст.9 «Про права дитини» прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини.
Крім цього ст.3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Підпунктом 3, пункт 2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 р. передбачено, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, який не досяг 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.
Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до абз.9 пп.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставини справи та інтересів неповнолітньої дитини, позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому слід надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий виїзд за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 до Грецької Республіки, Румунії, Болгарії, Польщі, Угорщини, Сербії, Македонії, Єгипту, Туреччини та інших країн Європи та Європейської співдружності в межах шести місяців у період з 15.09.2020 по 15.03.2021, що дозволить дитині відпочивати у різних країнах та не позбавить батька права брати належну участь у вихованні дитини. А також надати дозвіл ОСОБА_1 , без згоди ОСОБА_2 оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.
На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 до Грецької Республіки, Румунії, Болгарії, Польщі, Угорщини, Сербії, Македонії, Єгипту, Туреччини та інших країн Європи та Європейської співдружності в межах шести місяців у період з 15.09.2020 по 15.03.2021.
Надати дозвіл ОСОБА_1 , без згоди ОСОБА_2 оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: І.Р.Сегін