Справа №522/9625/19
Провадження №2-о/522/88/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси:

в складі: головуючої судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

До суду 04.06.2019 року надійшла заява ОСОБА_1 зацікавлена особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року. зазначаючи, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Одеса, усе своє життя провів на території України, проживав разом зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , з 1998 по 2000 роки відвідував Одеську загальноосвітню шкоду №103 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради. На підставі рішення Приморського районного суд від 03.04.1996 року його було знято з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Його батько - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер , зв`язок з іншими родичами втрачено, у зв`язку зі складними життєвими обставинами отримував благодійну допомогу в Одеському міському благодійному фонді «Світлий Дім». Вважає, що його життєво важливі та значимі інтереси тісно пов`язані з Україною, а саме з містом Одеса. Через відсутність документів він позбавлений можливості реалізувати низку своїх фундаментальних прав і свобод: офіційно працевлаштуватися та отримувати дохід, отримувати медичну допомогу і лікування, отримувати соціальний захист тощо. Питання щодо його документування він намагався вирішити самостійно, так 06.02.2019 року став на облік у КУ «Одеський міський центр обліку бездомних громадян» та 09.04.2019 року звернувся до Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для документування паспортом громадянина України. 09.04.2019 року йому надано відповідь, з якої вбачається, що його особу встановлено, проте не встановлено його належності до громадянства України. Також в листі зазначено, що йому відмовлено в оформлені паспорта громадянина України, у зв`язку з тим, що на момент 24.08.1991 року або на момент 13.11.1991 року не встановлено факт його проживання на території України. Вважає, що зазначені доводи свідчать про його проживання на території України з моменту його народження по теперішній час, але у зв`язку з відмовою в отриманні паспорта громадянина України, змушений був звернутися до суду із становлення зазначеного факту в судовому порядку.

Ухвалою від 12.06.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням судового засідання на 15.07.2019 року.

04.07.2019 року на адресу суду найшов відзив на заяву з боку ГУ ДМС України в Одеській області, за яким просили заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду оскільки на їх думку спір повинен розглядатися в порядку позовного провадження.

У судове засідання призначене на 15.07.2019 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 16.10.2019 року.

У судове засідання призначене на 16.10.2019 року з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Шевчук К.М. та пояснив, що заявник був змушений звернутися до суду з зазначеною заявою у зв`язку з необхідністю отримати паспорт громадянина України, так як свого часу він його не отримав. Далі пояснив, що ОСОБА_1 народився в м.Одесі ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1990 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 03.04.1996 року був знятий з реєстрації за рішенням Приморського районного суду м.Одеси. Зазначив, що на 24.08.1991 року він був зареєстрований за вищевказаною адресою як дитина наймача. Після 1996 року він продовжував мешкати у м.Одесі, так як з 1998 року по 2000 рік відвідував Одеську загальноосвітню шкоду №103 І-ІІІ ступенів. У заявника виникли складні життєві обставини, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_3 , який з 11.11.1987 року був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_2 . Його матір ОСОБА_4 , померла у 2004 році. С 2002 року по 2005 рік заявник отримував благодійну допомогу в Одеському міському благодійному фонді «Світлий дім» як особа яка не має постійного місця проживання. На теперішній час ОСОБА_1 не може отримати паспорт громадянина України, а з 02.07.2019 року ОСОБА_1 перебуває в СІЗО, але як в кримінальному провадженні його ідентифікували, він не може пояснити.

У судове засідання з`явився представник ГУ ДМС України в Одеській області - Кононенко Н.О. та зазначив, що в даному випадку наявний спір про право. Вони підтримують усі обставини, але в них відсутні будь-які докази законності проживання ОСОБА_1 на території України на 24.08.1991 року.

Розгляд справи відкладено на 19.11.2019 року.

У судовому засідання призначене на 19.11.2019 року з`явився представник заявника - адвокат Шевчук К.М., який пояснив, що ОСОБА_1 зараз знаходиться в СІЗО, його затримали місяця 2 тому, зараз він не має з ним зв`язку.

У судове засідання звернувся представник ГУ ДМС України в Одеській області - Погожий Д.В. та зазначив, що ОСОБА_1 не звертався до ГУ ДМС з заявою встановленого зразку. Також пояснив, що є відповіді від 09.04.2019 року щодо оформлення паспорту та 25.04.2019 року щодо питань громадянства. Зазначив, що спочатку необхідно встановити належність до громадянства, а лише потім видається паспорт, а заявник відповідних документів не надавав.

Адвокат Шевчук К.М. зазначив, що це не є спір про право, дійсно в ході перевірки ДМС особу заявника встановлено, але не має довідки, що підтверджує факт постійного проживання на території України.

По справі оголошено перерву до 23.01.2020 рок у зв`язку з відсутністю відомостей щодо матері заявника та з`ясування її місця знаходження, з метою об`єктивного розгляду справи, здійснити запит до адресно-довідкового бюро щодо ОСОБА_4 , 1950 року народження.

У судове засідання призначене на 23.01.2020 року сторони не з`явилися, представником ОСОБА_1 - адвокатом Шевчуком К.М. надано суду заяву щодо відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 14.02.2020 року.

У судове засідання призначене на 14.02.2020 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 24.02.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно ч.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Одесі, що підтверджується копією свідоцтва Серії НОМЕР_1 , виданою повторно 22.02.2019 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис №605 (а.с.6).

В заяві та у судовому засіданні заявник також зазначив, що з 1998 року по 2000 рік він навчався в Одеській загальноосвітній школі №103 І-ІІІ ступенів ОМР Одеської області, на час навчання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Одеської загальноосвітньої школи №103 І-ІІІ ступенів ОМР Одеської області №33 від 29.01.2019 року (а.с.9).

Згідно Довідки Форми Б виробничої дільниці №10 КП «ЖКС «Фонтанський», ОСОБА_1 з 08.08.1990 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але знятий з реєстрації за зазначеною адресою на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03.04.1996 року (а.с.8).

До архіву суду було зроблено запит щодо надання копії вищевказаного рішення суду, проте з відповіді від 06.12.2019 року вбачається, що дійсно Приморським районним судом зареєстровано справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про втрату права користування житловим приміщенням, справі присвоєно номер №2-399/1996, але зазначена справа до архіву Приморського районного суду м.Одеси згідно опису цивільних справ за 1996 рік не була передана (а.с.58).

Згідно відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, наданої суду 21.06.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим з реєстрації по м.Одесі та Одеській області не значиться.

Згідно відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, наданої суду 26.11.2019 року, вбачається, що ОСОБА_4 , 1950 року народження, зареєстрованою/знятою з реєстрації по м.Одесі та Одеській області не значиться.

Через відсутність документів ОСОБА_1 позбавлений можливості офіційно працевлаштуватися та отримувати дохід, отримувати медичну допомогу, лікування, соціальний захист тощо.

Питання щодо його документування він намагався вирішити самостійно, так 06.02.2019 року став на облік у КУ «Одеський міський центр обліку бездомних громадян» та 09.04.2019 року звернувся до Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для документування паспортом громадянина України. 09.04.2019 року йому надано відповідь, з якої вбачається, що його особу встановлено, проте не встановлено його належності до громадянства України. Також в листі зазначено, що йому відмовлено в оформлені паспорта громадянина України, у зв`язку з тим, що на момент 24.08.1991 року або на момент 13.11.1991 року не встановлено факт його проживання на території України (а.с.14-20).

Заявник вважає, що зазначені доводи свідчать про його проживання на території України з моменту його народження по теперішній час, але у зв`язку з відмовою в отриманні паспорта громадянина України, змушений був звернутися до суду із становлення зазначеного факту в судовому порядку. Крім того, звертаючись до суду з вказаною заявою, посилався на те, що має намір встановити його належність до громадянства України і подальшого отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з чим йому необхідно підтвердити в судовому порядку факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України (після внесення змін Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року ч.2 ст.315 ЦПК України) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень вказаної статті та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 р. «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1,2 ч. 1ст. 3 цього Закону.

При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень».

Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006р. № 588/2006, передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до п.1ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно з п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», особа, яка за станом на 24.08.1991 року постійно проживала та території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24.08.1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року.

Згідно п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України йому попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Таким чином, враховуючи що у заявника відсутній паспорт, факт проживання заявника в певний період на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами.

Суд сприймає надані заявником документи та його пояснення як носії конкретної інформації факту проживання заявника, на території України станом на 24 серпня 1991 року, які ніким та відповідними доказами не спростовані.

Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами, дата 24 серпня 1991 року пов`язана із датою проголошення незалежності України та надає право особам, що проживали на цей період на території України, право отримання громадянства України, тому встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для звернення до підрозділу Державної міграційної служби України або Центру надання адміністративних послуг за місцем фактичного проживання у м.Одесі із заявою про оформлення громадянства України та подальшого отримання паспорту громадянина України.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне їх задовольнити.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене та керуючись п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», ст.10, 11, 81, 89, 209, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (місцезнаходження: 65014, м.Одеса, вул.Преображенська, 44), про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 24.02.2020 року.

Суддя Приморського

районного суду м.Одеси Домусчі Л.В.