ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5847/17

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/468/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Скрипки А.А.,

за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

заявник - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович,

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного її тексту: 22.01.2020, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 р. приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О.П. звернувся до суду з поданням, у якому просив звернути стягнення на належний ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вимоги подання обґрунтовуються тим, що на виконанні у виконавця мається виконавчий лист № 750/5847/17 від 13.12.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 829272 грн 64 коп. боргу і 8000 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. На 21.01.2020 рішення суду, на виконання якого видано вказаний лист, не виконано: коштів на банківських рахунках ОСОБА_2 недостатньо для його виконання, право власності на будь-яке рухоме та нерухоме майно за останньою не зареєстровано; з її пенсії на вказану дату утримано 8384 грн 64 коп. Судовим рішенням у справі № 750/37/19 визнано недійсним договір дарування вищевказаного будинку з надвірними будівлями та спорудами, укладений 01.09.2017 ОСОБА_2 з ОСОБА_3 . Тож в силу чинного законодавства ці нерухомі об`єкти натепер належать ОСОБА_2 , але її право власності на них у встановленому законом порядку не зареєстроване. У зв`язку з цим відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» питання про звернення стягнення на об`єкти, про які йдеться, має вирішити суд.

Оскаржуваною ухвалою подання задоволено: звернуто стягнення на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Постановляючи цю ухвалу, суд І інстанції виходив з того, що на цей час згадана нерухомість належить ОСОБА_2 , але останньою у встановленому законом порядку не зареєстровано право власності на неї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу та постановити рішення про відмову в задоволенні подання виконавця. Доводи скарги зводяться до такого:

- до подання виконавцем не додано ні матеріали виконавчого провадження, ні інші документи; в оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на обставини, що підтверджені наданими виконавцем доказами. Тож це подання є необґрунтованим;

- в ухвалі зазначено таке припущення: «є підстави вважати, що боржнику на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , проте боржником не зареєстровано право власності на вказаний будинок в установленому законом порядку». Але припущення при ухваленні судового рішення є недопустимим. Отож судом не встановлено, за ким зареєстровано право власності на нерухомість, про яку йдеться, та чи виконано виконавцем всі передбачені законодавством дії для виконання судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Клименок І.О. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

Апеляційним судом встановлено таке.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.11.2017 у цій справі, яке набрало законної сили (як неоскаржене) та звернуте до виконання, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 829272 грн 64 коп. боргу та 8000 грн 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, а всього 837272 грн. 64 коп. Натепер воно виконується приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. Ці обставини підтверджено оригіналом рішення, копією виданого на його виконання виконавчого листа й постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2018 (арк. 35-37, 51, 52).

З копій пояснень ОСОБА_2 виконавцю від 01.02.2018, актів останнього від 01.02.2018, 16.11.2018, 17.01.2020, листування виконавця з органами державної влади, на які згідно з чинним законодавством покладено обов`язок ведення реєстрації права власності на рухоме та нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації (арк. 53, 54, 73, 54 зворот, 55-60, 63, 71, 72), акту приватного виконавця від 17.01.2020 (арк. 70) та відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 19384998 (арк. 74) вбачається, що за ОСОБА_2 право власності на нерухоме і рухоме майно не зареєстровано.

Згідно з повідомленнями АТ «Полікомбанк» від 30.01.2018 № 1-06/186 і від 01.03.2018 № 1-06/383, на рахунках ОСОБА_2 заблоковано кошти у сумах 43 грн 21 коп. та 0 грн 31 коп.; залишок коштів на рахунку останньої на 01.03.2018 становить 2 грн 44 коп. (арк. 61-61 зворот).

Відповідно до постанови виконавця від 05.05.2018 ВП № 55628944, з пенсії ОСОБА_2 утримується 20% до виплати загальної суми боргу 937745 грн 35 коп. (копія цієї постанови на арк. 62).

01.09.2017 ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком О.В., реєстровий № якого 1861. Згідно з цим договором ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (копія цього договору на арк. 64-65). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.01.2020 у справі № 750/37/19 цей договір визнано недійсним на підставі ст. 234 ЦК України (копія цієї постанови на арк. 66-69). З наявної у справі копії постанови Верховного Суду від 07.04.2020 вбачається, що вказану постанову апеляційного суду залишено без змін.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Виконавцем протягом тривалого періоду виконання вчинено всі можливі з необхідних виконавчі дії, спрямовані на стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в загальній сумі 837272 грн. 64 коп. Внаслідок їх вчинення на дату звернення виконавця до суду вдалося погасити цей борг на суму 8384 грн 64 коп., тобто з 24.01.2018 (дата відкриття виконавчого провадження) по цей час погашено незначний її відсоток - 1% згаданої заборгованості.

Натепер ОСОБА_2 є власницею будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , але це її право у встановленому законом порядку не зареєстроване.

З викладеного випливає, що вимоги виконавця відповідають ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а тому їх законно задовольнив суд І інстанції.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються, так як вони суперечать наявним у справі та описаним вище доказам і визначеним відповідно до них правовідносинам. Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке. Вжитий місцевим судом в оскаржуваному рішенні вираз «є підстави вважати, що боржнику на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , проте боржником не зареєстровано право власності на вказаний будинок в установленому законом порядку» є синтаксично невдалим викладенням судом своєї правової позиції. В контексті абзацу мотивувальної частини рішення, у якому міститься цей вираз, його принципово не можна витлумачити інакше, ніж встановлення судом (без будь-яких припущень) факту належності ОСОБА_2 будинку, про який йдеться.

Отож підстав для скасування оскаржуваної ухвали нема.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: