Справа № 348/1390/19
Провадження № 22-ц/4808/1025/20
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голіней Лілії Дмитрівни на рішення Надвірнянського районного суду в складі судді Грещука Р.П., ухвалене 10 липня 2020 року в м. Надвірній Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла ОСОБА_3 , звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом у справі №348/1231/18 з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1 200,00 грн щомісячно. Він сплачує ці кошти регулярно, однак їх не вистачає для забезпечення належних умов проживання дитини. В даний час їй стало відомо, що ОСОБА_1 працює на території Російської Федерації. Також змінився встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів на дитину, який не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на вказані обставини та норми сімейного законодавства, що регулюють підстави визначення та зміни розміру аліментів, просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1700,00 грн щомісячно.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 10 липня 2020 року позов задоволено. Збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом у справі №348/1231/18 у твердій грошовій сумі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в твердій грошовій сумі в розмірі по 1700,00 грн щомісячно до досягнення ним повноліття.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, врахувавши також матеріальне становище дитини, її стан здоров`я та матеріальний стан платника аліментів. При цьому прийняв до уваги відсутність будь-яких доказів щодо важкого матеріального становища або важкого стану здоров`я відповідача, які перешкоджають йому працювати та отримувати доходи. Тому вважав, що останній спроможний утримувати сина в розмірі, достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку.

Не погодившись з рішенням суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Голіней Л.М., подав апеляційну скаргу. Вказує, що регулярно сплачує призначені судом аліменти, заборгованості не має. Станом на даний час він не працевлаштований постійно, має незначний та нерегулярний підробіток. Після одруження 06 червня 2015 року утримує дружину ОСОБА_6 , яка також не працює. Крім того, власного житла не має, проживає у квартирі своєї матері. Аналогічно не придбавав він будь-якого дороговартісного майна. Таким чином з часу ухвалення попереднього рішення про збільшення розміру аліментів його матеріальне становище навпаки погіршилось, а тому він не спроможний сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачкою.

Відтак, ОСОБА_2 не надано жодних доказів в обґрунтування позовних вимог, які б свідчили про потребу у збільшенні аліментів, чи покращення матеріального становища відповідача. Також судом не враховано, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17. Вважає, що розмір аліментів, які він сплачує, є достатнім та таким, що відповідає встановленому чинним законодавством.

З огляду на вищезазначене просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Правом на подання відзиву ОСОБА_2 не скористалась.

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає цим вимогам.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що сторони з 27 липня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . Рішенням Надвірнянського районного суду від 25 лютого 2015 року шлюб між ними розірвано, неповнолітнього сина залишено проживати з матір`ю (а. с. 9,11).

Сторони не заперечують, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Як встановлено з Єдиного реєстру судових рішень 25 лютого 2015 року Надвірнянським районним судом ухвалено рішення у справі №348/47/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 700,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 06 вересня 2018 року у справі №348/1231/18 збільшено розмір аліментів до 1200,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На підставі цього рішення Надвірнянським районним судом видано виконавчий лист. При цьому встановлено, що аліменти в зазначеному розмірі сплачуються ОСОБА_1 регулярно.

Звертаючись до суду з цим позовом та обгрунтовуючи свої вимоги щодо збільшення розміру аліментів, стягуваних на утримання сина ОСОБА_4 до 1700,00 грн щомісячно, позивачка покликалась на недостатність розміру стягуваних аліментів для належного забезпечення дитини. Вказувала, що ОСОБА_1 працює за кордоном, а отже має змогу оплачувати аліменти у більшому розмірі.

Заперечуючи проти позову сторона відповідача спростовувала інформацію про покращення свого матеріального становища з часу ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів у 2018 році. Натомість посилалася на відсутність постійної роботи, утримання дружини, а отже погіршення матеріального становища.

На підтвердження зазначених обставин надано довідку про склад сім`ї ОСББ «Добробут 2010» від 18 жовтня 2019 року за №166, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживає також його дружина ОСОБА_6 з синами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що вбачається з складеного депутатом Надвірнянської міської ради акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №2004 від 18 жовтня 2019 року. Шлюб між відповідачем та ОСОБА_6 зареєстровано 06 червня 2015 року (а.с.31-33).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровА`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З огляду на вищенаведене, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я.

Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Повторно звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач покликалась на працевлаштування ОСОБА_1 на території Російської Федерації, не надавши при цьому будь-яких належних та допустимих доказів цього та відповідно отримання високих заробітків. Таким чином, вматеріалах справи відсутні дані щодо його офіційного працевлаштування за межами України, отримання там будь-яких доходів, що підтверджує поліпшення майнового стану. Інших аргументів покращення матеріального становища платника аліментів не навела.

Аналогічно не надано ОСОБА_2 доказів суттєвого погіршення свого матеріального становища, зміни сімейного стану або погіршення стану здоров`я після ухвалення Надвірнянським районним судом рішення від 06 вересня 2018 року про збільшення розміру аліментів. Що за положеннями статі 192 СК України є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів.

Суд, ухвалюючи рішення послався на встановлений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років. Вважав, що визначений до сплати попереднім рішенням розмір аліментів є недостатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини, оскільки з 2018 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги тощо.

Разом з тим вказані обставини самі лише по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до цієї статті.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Таким чином, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Однак, на такі вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув.

Оскільки позивачем не доведено, що після постановлення у 2018 році судового рішення про збільшення розміру стягнутих із ОСОБА_1 аліментів із 700, 00 грн до 1200, 00 грн змінились сімейне становище та матеріальний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті сторін чи їх неповнолітнього сина, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування рішення суду, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу положень частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 1152,60 грн судового збору.

Враховуючи, що предметом даного позову є збільшення розміру аліментів, стягуваних судом на утримання дитини, ОСОБА_2 на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

А отже понесені апелянтом судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа відноситься до малозначних в силу закону. А тому ухвалене в ній рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голіней Лілії Дмитрівни задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 10 липня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати в розмірі 1152,60 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 09 вересня 2020 року.