ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5627/20 Справа № 213/2929/19 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/2929/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Штефан Дмитро Юрійович, на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року, яке ухвалене суддею Князєвою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П., ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення частки квартири у власність.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про права власності на житло НОМЕР_1 , виданого 26.04.1994 року УЖКГ міськвиконкому згідно з розпорядженням органу приватизації від 15.02.1994 року № 1-157.

Позивачка ОСОБА_1 є особою похилого віку, страждає на важкі хронічні захворювання.

09.07.2013 року, позивачка, перебуваючи в стані, який позбавив її можливості адекватно діяти, мислити та усвідомлювати в повному обсязі правові наслідки своїх дій, надала довіреність третій особі ОСОБА_3 на право розпорядження належної їй квартирою. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М., зареєстрована в реєстрі за № 623.

Використовуючи зазначену довіреність, ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 07.11.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П., зареєстрованим в реєстрі за № 2304, продала 1/2 частку належної позивачці квартири відповідачці. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2019 року цей договір був визнаний недійсним.

При здійсненні реєстраційних дій з повернення у її приватну власність Ѕ частки спірної квартири, у червні 2019 року позиваці стало відомо, що ОСОБА_3 на підставі довіреності від 09.07.2013 року здійснила відчуження іншої Ѕ частки квартири відповідачці, шляхом укладення договору купівлі-продажу від 24.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1245. Цей договір (як і попередній) є недійсним, оскільки довіреність підписана у стані, який позбавив її можливості адекватно діяти, мислити та усвідомлювати в повному обсязі правові наслідки своїх дій.

При цьому, позивачка зазначає, що поведінка відповідачки свідчить про фіктивність укладеного договору купівлі-продажу, оскільки відповідач, відповідно ст. 655 ЦК України, фактично квартиру не прийняла, не вселилася в неї, комунальні послуги не сплачувала. Позивачка зареєстрована та проживає у спірній квартирі, що підтверджує факт відсутності у неї волевиявлення на відчуження квартири.

Уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати договір купівлі-продажу Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 від 24.10.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П., зареєстрований в реєстрі за № 1245, укладеного від її імені ОСОБА_3 та відповідачкою, та повернути відчужену частку квартири їй у власнісність.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Штефан Д.Ю., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неврахування судом першої інстанції рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2019 року та встановленим у ньому обставинам, зокрема щодо підписання довіреності відразу після виписки позивачки із неврологічного відділення лікарні, а також пояснення свідків, якими підтверджено, що позивачка не пам`ятала про підписання нею довіреності.

Зазначає, що правочин було вчинено під впливом тяжкої для позивачки обставини, оскільки вона потребувала допомоги та захисту, розраховуючи на довірителя, через що й надала відповідну довіреність.

Позивачка зазначає, що договір є недійсним, оскільки не відповідав її внутрішній волі, а довіреність підписана у стані, який позбавив її можливості адекватно діяти, мислити та усвідомлювати в повному обсязі правові наслідки своїх дій. При цьому, вказує й на те, що договір купівлі-продажу частки квартири є фіктивним, адже позивачка продовжує проживати у квартирі, тоді як відповідачка ніколи до квартири не вселялася, комунальні послуги не сплачує та фактично не прийняла квартиру у відповідності до вимог ст. 655 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Штефана Д.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П., ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення частки квартири у власність, суд першої інстанції, виходив з того, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2019 року факт недійсності довіреності від 09.07.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіда Є.М., зареєстрованої в реєстрі за № 623, не встановлено (а.с. 11-12), у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу, вчинено на підставі цієї довіреності.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За вимогами частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму..

Згідно з частинами першою-третьою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При цьому, згідно із п.п. 7, 19, 20 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та їх застосування наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно із ч.1 ст. 229 ЦПК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 11 Постанови «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» № 3 від 28.04.1978 року, який був чинним на момент укладення оспорюваного договору, під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб`єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 передбачено, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що такі обставини були і мають істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору.

Отже, наявність чи відсутність волевиявлення особи під час укладення договору відчуження належної на праві власності позивачеві нерухомості, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту договору та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що наміру продавати ОСОБА_2 належну їй на праві власності частину квартиру вона не мала й при підписанні довіреності на ім`я ОСОБА_3 , яка підписана нею без усвідомлення у повному обсязі правових наслідків таких дій. Про існування договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24 жовтня 2013 року, позивачка не знала та по теперішній час продовжує в ній проживати.

З матеріалів справи вбачається, що, відповідно до Свідоцтва про права власності на житло НОМЕР_1 , виданого 26.04.1994 УЖКГ Криворізького міськвиконкому, згідно з розпорядженням органу приватизації від 15.02.1994 року № 1-157, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7, 13, 88, 97, 99).

09.07.2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. зареєстровано в реєстрі за № 623 довіреність, якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представляти її інтереси з питання розпорядження (продати, обміняти тощо) на умовах та на свій розсуд, належною їй квартирою АДРЕСА_1 . Довіреність дійсна до 09.07.2018 року (а.с. 83, 84, 85, 86).

З 04 по 27 червня 2013 року та з 07 по 16 листопада 2013 року, ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 11» ДОР з діагнозом атеротромботичний інфаркт головного мозку у басейні ПСМА, лівобічний геміпарез важкого ступеню, псевдо-бульбарний синдром, зниження когнітивних функцій на фоні церебрального атеросклерозу, ГХ, порушення функцій ходи, ІХС: дифузний кардіосклероз (а.с. 8,9).

24.10.2013 року між ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 09.07.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. за реєстровим № 623, та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу Ѕ частки квартири, за умовами якого продавець, в особі представника, передав у власність, а покупець прийняв у власність Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П., зареєстрований в реєстрі за № 12-45 (а.с. 78, 79, 108).

07.11.2017 року ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 09.07.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. за реєстровим № 623, як представник продавця, та ОСОБА_2 (покупець) уклали договір купівлі-продажу 1/2 (однієї другої) частки квартири АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П., зареєстрований в реєстрі за № 2304.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П., ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним - задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , укладений 07.11.2017 року ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_1 (продавець), та ОСОБА_2 (покупець), та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. зареєстрований в реєстрі за № 2304.

Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили 23 квітня 2019 року, встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є особою похилого віку, на час укладення довіреності на ім`я ОСОБА_3 їй було 75 років та довіреність від 09.07.2013 року видана нею майже одразу після виписки із неврологічного відділення лікарні (27.06.2013 року), поясненнями свідків підтверджено, що про вона не пам`ятала про надання нею довіреності на ім`я племінниці ОСОБА_3 . Третя особа по справі - ОСОБА_3 , яка діяла від імені власниці квартири за довіреністю, коштів ОСОБА_1 за належну їй частку нерухомості не передавала, позивачка ОСОБА_1 продовжує користуватися спірною часткою квартири, жодних претензій щодо придбаної частки квартири до неї, після вчинення угоди, покупець не пред`являла, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 не мала волевиявлення на відчуження належної їй квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Згідно ч. 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, встановлені заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2019 року обставини не підлягають повторному доказуванню, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 , підписуючи у 2013 році довіреність, не мала наміру відчужувати належну їй квартиру АДРЕСА_1 , а зважаючи на зміст довіреності, яка надає представникам великий обсяг повноважень на представлення інтересів довірителя перед «усіма підприємствами, установами та організаціями незалежно від їх підпорядкування та форм власності», колегія суддів дійшла висновку, що позивачка, в силу свого стану здоров`я та похилого віку, не могла достеменно розуміти зміст цієї довіреності, а тому при її підписанні й не могла врахувати можливість здійснення будь-яких дій щодо належного їй майна без її попередження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, установивши, що ОСОБА_1 як людина похилого віку, не могла за станом свого здоров`я у повній мірі усвідомити наслідки підписаної нею довіреності на право розпорядження належною їй квартирою АДРЕСА_1 , яка є її єдиним житлом та у якій вона продовжує проживати після укладення договору купівлі-продажу, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.10.2013 року підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо повернення відчуженої частки квартири АДРЕСА_1 у власність останньої задоволенню не підлягають, оскільки, її порушене право власності відновлюється шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.20.2013 року.

Не вбачається підстав й для задоволення клопотання позивачки ОСОБА_1 про поновлення їй строку для звернення до суду з даним позовом, оскільки питання щодо дотримання позивачем у справі строків позовної давності вирішується судом виключно за наявності відповідного клопотання відповідача про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог з підстав пропуску позовної давності, чого в даному випадку не встановлено.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Штефан Дмитро Юрійович, - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Черник Олександра Петрівна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення частки квартири у власність - задовольнити частково.

Визнати недійним договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 від 24.10.2013 року, укладений між ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Черник Олександрою Петрівною, зареєстрований в реєстрі за № 1245.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: