Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м. Одеса

Справа № 521/16951/19

Провадження № 2о/521/24/20

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Дробот В.В.,

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1

Заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головного управління ДМС в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 після уточнення поданої заяви просить суд встановити факт постійного проживання на території України рідної сестри заявника ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме у період з вересня 1966 року по 19 лютого 1980 року , посилаючись на такі обставини.

З 2011 року по сьогоднішній день ОСОБА_1 проживає на території України на підставі Посвідки на постійне проживання в Україні від 29.12.2011 року. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Узбецької Радянської Соціалістичної Республіки. Згідно свідоцтва про народження батьками заявника є батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4 , корейської національності та походження.

У заявника була рідна сестра, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про народження, де батьками вказані батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4 , корейської національності та походження. ОСОБА_2 вийшла заміж та змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », що підтверджується довідкою про зміну прізвища Джумашуйським РАЦС Наманганської області від 07.05.2019 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала на території УРСР та отримала громадянство України. 2018 року вона померла на території Ізраїлю.

Встановити факт постійного проживання на території України його сестрою заявнику потрібно для отримання громадянства. В інший спосіб захистити свої права, як через встановлення даного факту у судовому порядку, заявник не може, в зв`язку з чим вимушений звернутися з відповідною заявою до суду.

Заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області надав до суду відзив на заяву, в якій просив залишити без розгляду заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, копію справи про набуття громадянства України ОСОБА_2 , інші докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Судом встановлено, що з 2011 року по сьогоднішній день ОСОБА_1 проживає на території України на підставі Посвідки на постійне проживання в Україні від 29.12.2011 року.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Узбецької Радянської Соціалістичної Республіки. Згідно свідоцтва про народження батьками заявника є батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4 , корейської національності та походження згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

У заявника була рідна сестра, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про народження, де батьками вказані батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4 , корейської національності та походження згідно копії довідки № 1886 від 07.06.2019 року.

ОСОБА_2 вийшла заміж та змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », що підтверджується довідкою про зміну прізвища Джумашуйським РАЦС Наманганської області від 07.05.2019 року згідно довідки про зміну прізвища № 1887 від 07.06.2019 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала на території УРСР та отримала громадянство України. 2018 року вона померла на території Ізраїлю.

Факт постійного проживання на території України у період з вересня 1966 року по 19 лютого 1980 року сестри заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується наступними доказами:

- Копією довідки від 16 лютого 2002 року № 989; начальника ДУ-2 Іванковича Т.А. про проживання в АДРЕСА_1 у період з вересня 1966 року по 19 лютого 1980 року;

- Копією Трудової книжки на ім`я ОСОБА_2

- Копією заяви про оформлення громадянства України - прийнято рішення про визнання громадянкою України від 24 травня 2005 року.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення: встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи, що постійно проживали на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які приживали на території України станом на 13 листопад 1991 року і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно з п. 9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:

в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Слід мати на увазі, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до положень статей 293 та 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання сестри заявника на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття онукою громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявницею громадянства України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Касаційний цивільний суд ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Касаційний цивільний суд ВС вказав на те, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц).

Стосовно позиції заінтересованої особи щодо спору про право.

За постановою Касаційного цивільного суду ВС від 30.10.2019 у справі № 296/289/19 суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції, а заяву про встановлення факту залишив без розгляду. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що при розгляді цієї справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який, відповідно до приписів частини шостої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, належить вирішувати в порядку позовного провадження, а заява підлягає залишенню без розгляду. Касаційний цивільний суд не погодився з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Системно проаналізувавши заперечення та апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України ВС дійшов висновку, що доводи заінтересованої особи стосуються виключно недоведення заявником обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених ним вимог, що не є по суті підтвердженням наявності спору про право. Суд касаційної інстанції зауважив, що при цьому необхідно ураховувати, що у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право.

Право заявника на отримання громадянства України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» за умови надання відповідних документів Управління Державної міграційної служби не заперечувало, що убачається із його письмового повідомлення. А само по собі посилання Управління Державної міграційної служби в апеляційній скарзі на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору.

ВС зазначив про помилковість висновків апеляційного суду та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт постійного проживання на території України рідної сестри заявника ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме у період з вересня 1966 року по 19 лютого 1980 року.

Положенням ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263-265, 315-319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України рідної сестри заявника ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме у період з вересня 1966 року по 19 лютого 1980 року .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24 лютого 2020 року.

Суддя: Гуревський В.К.