П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року місто Київ

справа № 753/22115/18

провадження №22-ц/824/2619/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ТОВ «РЕЙНАРС АЛЮМІНІУМ»

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 29 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Колесника О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейнарс Україна» (тепер - Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕЙНАРС АЛЮМІНІУМ»), третя особа: ОСОБА_2 про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Рейнарс Україна» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію заподіяної моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог, позивачка ОСОБА_1 посилалась на те, що вона з 19 вересня по 6 листопада 2018 року працювала у відповідача на посаді фахівця по роботі з клієнтами. 31 жовтня 2018 року директором товариства їй було видано документ «Повідомлення про звільнення на підставі ч.2 ст.28 КЗпП України (не проходження випробувального терміну.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки вона має необхідний рівень освіти для займаної посади,а саме: дві вищі освіти за спеціальностями міжнародні економічні відносини та мова і література, а також один диплом та одне свідоцтво за спеціальностями «Менеджер з логістики» та «Менеджер ЗЕД», а також у неї є великий досвід роботи у сфері зовнішньо економічної діяльності та роботи з клієнтами. Також посилалась на те, що при прийнятті на роботу їй не була видана посадова інструкція з переліком обов`язків, хоча в трудовому договорі зазначено, що вона має бути. Крім того, у повідомленні про звільнення зазначено про стандарти ТОВ «Рейнарс Україна», про які її не було проінформовано.

Посилаючись на протиправні дії відповідача щодо її звільнення, просила визнати звільнення незаконним, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того, вважає, що діями відповідача, які полягають в неправомірному поширенні інформації про її невідповідність займаній посаді, що ганьбить її гідність та ділову репутацію, їй заподіяно моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в 300000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 17 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, залишені без розгляду.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 29 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Рейнарс Україна», третя особа ОСОБА_2 про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішення, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Зокрема, посилається на те, що вона є переможцем конкурсного відбору на вакантну посаду Спеціаліста по роботі з експортними клієнтами, для переможців конкурсу випробування не встановлюється. Суд при прийнятті рішення не врахував той факт, що позивачка не отримувала посадової інструкції з описом виконуваної роботи та посадових обов`язків, а тому висновок суду про невідповідність її виконуваній роботі є неправомірним. Суд проігнорував той факт, що відповідач не ознайомлював позивача із стандартами ТОВ «Рейнарс Україна», а тому відповідно не міг пред`являти їй претензії щодо е дотримання стандартів товариства. Суд безпідставно врахував покази свідків, які є співробітниками компанії, є зацікавленими особами, і мають конфлікт інтересів, а також безпідставно врахував документ від ТОА «Рейнарс Алюмініум Рус» - агента компанії, заінтересованої особи, незважаючи на те, що документи не були відправлені вчасно не з її вини, а з вини її колег.

Вважає неправомірним той факт, що суд не врахував її свідчення про те, що вона виконувала не свою роботу, що вона працювала під логіном і паролем свого керівника - ОСОБА_3 , а тому не може нести відповідальність за відвантаження, яке описано у документі від ТОВ «Рейнарс Аюмініум Рус».

Неправомірним вважає, що суд та директор компанії проігнорували її скарги щодо образливої і неприпустимої поведінки щодо неї зі сторони колег.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Садова О.П. просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. У відзиві зазначала, що жодного конкурсу на посаду позивача не проводилось, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача, що її прийнято на роботу за результатами конкурсу, і дійшов правильного висновку про законність встановлення випробування. Відповідач не порушив жодних вимог трудового законодавства, оскільки позивачеві ще на стадії прийняття на роботу було повідомлено про його трудові обов`язки. При цьому, представник відповідача звертає увагу, що позивача звільнено не за невиконання посадових обов`язків, тому питання чи входило то чи інше завдання до обов`язків позивача не є предметом спору. Звільнення у зв`язку з не проходженням випробування не є дисциплінарним стягненням, а тільки свідченням того, що працівник не відповідає займаній посаді/роботі у конкретного роботодавця. Відповідач дотримався процедури звільнення, що передбачена ст.28 КЗпП України, - за три дні до дати звільнення відповідач письмово повідомив про звільнення та мотиви, якими він керувався. Позивач не відповідає за своїми діловими якостями тим вимогам, які ставить відповідач як роботодавець та довідник кваліфікаційних характеристик до фахівця по роботі з клієнтами (зокрема, дотримання професійної етики є вимогою для будь-якого фахівця).

В судове засідання третя особа - ОСОБА_2 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.93), у зв`язку з чим колегія суддів уважала за можливе розглянути справу у його відсутність

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ТОВ «Рейнарс Алюмініум» (змінена назва ТОВ РЕЙНАРС УКРАЇНА») - адвокат Садова О.П. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 18 вересня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Генерального директора ТОВ «Рейнарс Україна» ОСОБА_2 з заявою про прийняття її на посаду фахівця по роботі з клієнтами ТОВ «Рейнарс Україна» з 19 вересня 2018 року з випробувальним терміном 3 місяці.

Наказом № 12-к від 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду фахівця по роботі з клієнтами ТОВ «Рейнарс Україна» з 19 вересня 2018 року з випробувальним терміном 3 місяці.

Також 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «Рейнарс Україна» уклали між собою трудовий договір, у п.1.2 якого обумовлено, що посада, строк договору та строк випробування визначається в наказі Генерального директора про прийняття працівника на роботу.

Протягом випробувального терміну на поведінку позивача почали поступати скарги та доповідні записки від працівників відповідача з вимогою вжити заходи. Так, співробітник ОСОБА_5 звернулася до менеджера (управителя) з логістики ТОВ «Рейнарс Україна» ОСОБА_3 з доповідною запискою від 26 жовтня 2018 року про конфліктну ситуацію з ОСОБА_1 , яка сталась 25 жовтня 2018 року, в результаті якої позивач ображала її, необґрунтовано пред`являла звинувачення, погрожувала звернутись до ЗМІ, повідомила, що завдасть компанії великих неприємностей, тощо.

26 жовтня 2018 року до менеджера (управителя) з логістики ТОВ «Рейнарс Україна» ОСОБА_3 з доповідною запискою звернулась працівник ОСОБА_6 , зазначивши, що ОСОБА_1 безпідставно створила конфлікту ситуацію, безпричинно підвищувала на не голос, погрожувала поставити її на місце і про несення нею особистої відповідальності.

29 жовтня 2018 року менеджер (управитель) з логістики ТОВ «Рейнарс Україна» ОСОБА_3 звернулась з доповідною запискою до генерального директора ОСОБА_2 про конфліктну ситуацію, що склалась у відділі логістики. Вона проінформувала керівника про створення позивачем недопустимих відносин між останньою і іншими працівниками, чисельні скарги працівників відділу на поведінку ОСОБА_1 , додавши, що розмови і бесіди між нею і позивачем позитивного результату не дали.

3 жовтня 2018 року ТОВ «Рейнарс Алюмініум Рус» звернулося до ТОВ «Рейнарс Україна» з листом, в якому просило замінити ОСОБА_1 як менеджера по роботі з клієнтами, відповідальну за операції з ТОВ «Рейнарс Алюмініум Рус», оскільки вона не вірно складає первинні документи і є складною у спілкуванні.

31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 була письмово повідомлена керівництвом ТОВ «Рейнарс Україна» про звільнення її з посади на підставі ч.2 ст.28 КЗпП Україна з 6 листопада 2018 року. У цьому повідомленні позивачу було детально роз`яснено причини її звільнення.

6 листопада 2018 року наказом № 14-К від 31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 була звільнена з посади фахівця по роботі з клієнтами ТОВ «Рейнарс Україна» відповідно до ч.2 ст.28 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді та виконуваній роботі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки керівництво ТОВ «Рейнарс Україна» в період проходження ОСОБА_1 випробувального терміну прийшло до негативного висновку відповідності позивача роботі, яка їй доручалась, тому відповідач мав право розірвати з ОСОБА_1 трудовий договір з причини незадовільного результату випробування. Такий негативний висновок був документально підтверджений доповідними записками, листом ТОВ «Рейнарс Алюмініум РУС». За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача відбулось на законних підставах, будь-яких порушень, вказаних позивачем, відповідачем допущено не було.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно статей 26, 27 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівника поширюється законодавство про працю.

Положенням ст.28 КЗпП України визначено, що коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підставі може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

У період випробувального терміну роботодавець з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатність виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки за трудовим договором. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право розірвати з працівником трудовий договір з причини незадовільного результату випробування. Прийняте таке рішення роботодавець має право в будь-який час протягом іспитового строку, в т.я не чекаючи для закінчення цього строку.

При цьому, роботодавцеві надано право самостійно визначати, чи відповідає працівник роботі, на яку його прийнято. Висновок роботодавця про невідповідність працівника роботі має бути обґрунтованим і документально підтвердженим (правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 826/27339/15).

Судом установлено, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу з ТОВ «РЕЙНАРС Україна» з випробувальним терміном - 3 місяці.

У період випробувального строку роботодавець неодноразово мав претензії до роботи (поведінки) позивача, усі вони підтверджуються доповідними записками, а саме доповідною запискою фахівця по роботі з клієнтами ОСОБА_8 від 26 жовтня 2018 року, доповідною запискою фахівця по роботі з клієнтами ОСОБА_6 від 26 жовтня 2018 року, доповідною запискою менеджера (управителя) з логістики ОСОБА_3 від 29 жовтня 2018 року, листом керівника департаменту по логістиці ТОВ «Рейнарс Алюмініум Рус» від 3 жовтня 2018 року.

31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 повідомлено про майбутнє звільнення у зв`язку з тим, що позивач не пройшов випробування через його невідповідність роботі та посаді. Підставами для такого звільнення у повідомленні зазначено: виникнення у позивача за час роботи кілька гострих конфліктних ситуацій з працівниками відділу, в яких зі сторони позивача звучали погрози, мало місце підвищення голосу на колег, вживання образливих слів, що відповідно до стандартів ТОВ «Рейнарс Україна» є неприпустимим; колеги позивача відмічають складність взаємодії з позивачем з робочих питань, зокрема, складність розуміння позивачем поставлених завдань, що впливає на ефективність виконання (наприклад надання калькуляції по відвантаженню); посада позивача - фахівець по роботі з клієнтами - тісно пов`язана із взаємодією з третіми особами, є особою, що представляє товариство перед зовнішнім світом, тому високий рівень комунікативних навиків, в тому числі уміння неконфліктно вирішувати проблемні ситуації, є визначальною кваліфікаційною вимогою для посади, яку займала позивач.

Позивачка ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади з 6 листопада 2018 року.

Встановивши, що позивачка ОСОБА_1 не пройшла випробування через її невідповідність роботі та посаді, на яку її було прийнято, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання відповідачем укладеного з позивачем трудового договору.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що оскільки позивач є переможцем конкурсного відбору на вакантну посаду спеціаліста по роботі з експортними клієнтами, для якої не може бути встановлено випробування, а отже вона не може бути звільнена, як така, що не пройшла випробування, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки позивачем не доведено, судом не встановлено, що позивачка ОСОБА_1 була прийнята на роботу за наслідками оголошеного роботодавцем та проведеного конкурсу на заміщення вакантної посади. Наявні в матеріалах справи документи дають підстави стверджувати, що жодного конкурсу на посаду, на яку була прийнята позивачка ОСОБА_1 з встановленням випробувального строку, не проводилось.

З урахуванням того, що будь-яких заборон щодо встановлення відносно позивачки ОСОБА_1 випробування трудовим законодавством не встановлено, та зважаючи на законність умови про випробування, оскільки така умова застережена в заяві ОСОБА_1 про прийняття на роботу і повторена в наказі про прийняття позивачки на роботу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач має право приймати рішення про розірвання трудового договору з позивачем під час випробувального строку.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що вона при прийнятті на роботу не була ознайомлена зі своїми посадовими обов`язками, є безпідставними, оскільки інформація щодо обов`язків працівника - фахівця по роботі з клієнтами містилася в оголошенні про відкриту вакансію, а також обов`язки працівника викладені у трудовому договорі, підписання якого позивачем не заперечується. Таким чином саме по собі посилання апелянта на те, що вона не була ознайомлена з посадовою інструкцією, не дає підстав уважати, що відповідачем не виконані вимоги ст..29 КЗПП України.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідач не мав достатніх підстав для звільнення позивачки з роботи, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки звільнення у зв`язку з не проходженням випробування приймається роботодавцем, який має право самостійно визначати, чи відповідає працівник роботі, на яку його було прийнято. Висновок відповідача про невідповідність позивачки ОСОБА_1 є обґрунтованим і документально підтвердженим, а саме підтверджується доповідними записками та інформацією, що міститься у повідомленні позивача про звільнення.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що надані відповідачем докази є неналежними, оскільки допитані свідки є працівниками відповідача, відповідно є зацікавленими особами, ТОВ «Рейнарс Алюмініум Рус» є агентом компанії, відповідно також є заінтересованою особою, є безпідставними, оскільки обставини, які підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , а також інформація, що міститься в листі ТОВ «Рейнарс Алюмініум Рус», позивачем фактично не спростовані. Самі по собі посилання позивачки ОСОБА_1 на те, директор не відреагував на її скарги щодо образливої та неприпустимої поведінки відносно неї зі сторони колег, не спростовують обставин, які підтвердили свідки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність. Рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з`ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 29 листопада 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 24 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус