Справа №333/2554/20
Провадження №2/333/1708/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Сокол Н.К.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Жовніренко І.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької товарної біржі «Гілея», ОСОБА_3 , Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась представник позивача - адвокат Жовніренко Ірина Володимирівна із позовною заявою до Запорізької товарної біржи «Гілея», ОСОБА_3 , Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено наступне. 12.06.1996 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_3 житлову квартиру у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором міни, зареєстрованим Запорізькою Товарною Біржею «Гілея». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після смерті ОСОБА_5 , відкрилась спадщина у вигляді: квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Померла ОСОБА_5 є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача. За життя померла ОСОБА_5 заповіт не складала. 13.02.2019 року позивач звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , спадкова справа №49/2019.

У заяві про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачем було зазначено спадщину, а саме: квартира АДРЕСА_1 , та для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. було відмовлено позивачу в оформленні спадщини на підставі того, що Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цієї обставини від спадкоємця обов`язково вимагаються відповідні документи. Єдиним правовстановлювальним документом є договір міни, зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Гілея» 12.06.1996 року, який був надісланий нотаріусу.

Спадкоємцем документ, що посвідчує право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не наданий.

Нотаріальне посвідчення вказаного договору вже є неможливим, оскільки де знаходиться продавець дізнатися не здається можливим, покупець на цей час є померлим, тобто вчинено ряд дій, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового порядку.

У зв`язку з чим, просить суд визнати дійсним договір міни зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Гілея» 12.06.1996 року за реєстраційним номером 798/2531. Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

У судове засідання позивач не з`явився, його інтереси представляла адвокат Жовніренко І.В., яка позов підтримала з підстав викладених в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник відповідача Запорізька товарна біржа «Гілея» та відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення удового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Запорізької міської ради Абрамян А.Л. у судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог, з тих підстав що позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що спірна квартира є предметом договору міни від 12.06.1996 року, станом на час його укладання, відносилась до товарів, допущених до обігу на товарній біржі, а сторони цього договору були дійсно членами Запорізької Товарної Біржі «Гілея».

Вислухавши думку учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

Матір`ю позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с.13, зворот).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (а.с.13).

ОСОБА_5 на час її смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи за вказаною адресою не зареєстровані (а.с.50).

12 червня 1996 року укладено договір міни, відповідно до якого, ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_5 з другої сторони, обміняли квартиру АДРЕСА_1 належну ОСОБА_3 на праві часткової власності згідно довідки житлово-будівельного кооператива № 251 «Автомобіліст 9» виданої 25.03.1996 року, № 11, що підтверджується довідкою - характеристикою, виданої Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 25.04..1996 року № 10-455, на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві часткової власності належить ОСОБА_5 згідно довідки житлово-будівельного кооперативу № 251 «Автомобіліст 9», виданої 22.02.1992 року № 76, що підтверджується довідкою-характеристикою, виданою Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 24.04.1996 року № 9-482. Договір міни зареєстрований на запорізькій Товарній біржі «Гілея», реєстраційний № 798/2531 від 12.06.1996 р., що підтверджено вказаним договором міни (а.с.10)

Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року.

До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми ЦК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки договір міни квартири був укладений до 01 січня 2004 року.

Статтею 227 Цивільного кодексу ЦК України (в редакції 1963 року), що був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року).

Незважаючи на обов`язковість нотаріальної форми договору міни житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1996 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане, в тому числі внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Відповідно до ст. 149 ЦК України (в редакції 1963 року) власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору міни виконали умови договору, передали один-одному об`єкт нерухомості, прийняли їх. Однак нотаріально сторони договір не посвідчили, він був укладений на товарній біржі, згідно тексту договору, такий договір не підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу».

Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, можливість належного посвідчення договору міни на час розгляду справи втрачена, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання договору міни квартири дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру, суд приходить до такого.

Зі спадкової справи, № 49/2019 заведеної після померлої ОСОБА_5 . Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою вбачається, що після її смерті в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернувся її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Вони повідомили, що приймають за законом спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавці (а.с.35, 55).

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.38, 57)

У спадковій справі наявні заповіти померлої ОСОБА_5 відповідно до яких остання заповіла квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 (а.с.53,54).

ОСОБА_4 надав заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.67).

Згідно листа товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №1583 від 15.02.2019 р. в матеріалах інвентаризаційної справи на 6/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться такі правовстановлюючі документи: договір міни, зареєстрований в «Запорізькій Товарній біржі «Гілея» 12.06.1996 р. (а.с.64,65)

Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори №1236/02-31 від 27.06.2019 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену квартиру, оскільки спадкоємцем не надано документів, що посвідчують право власності.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №219537440 ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.98).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка прийнята ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_1 до Запорізької товарної біржі «Гілея», ОСОБА_3 , Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір міни квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_1 укладений 12.06.1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Гілея» 12.06.1996 року за реєстраційним номером 798/2531.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького Апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 14.09.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська