Справа № 643/3473/20
Провадження № 2/643/2333/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2020Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.

за участю секретаря Сиротенко Є.О.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Харківської міської ради про визначення розміру часток співвласників, встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить 46/100 частин комунальної квартири АДРЕСА_1 . Однак, свідоцтво про право власності на житло в порядку приватизації не зареєстрували у міському бюро технічної інвентаризації. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , після її смерті відкрилася спадщина на 23/200 частини спірної квартири. Спадщину фактично прийняли- син ОСОБА_3 , чоловік ОСОБА_6 та мати померлої ОСОБА_4 , оскільки на день смерті були зареєстровані та проживали разом з померлою у спірній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина на 23/200 частини спірної квартири та 23/600 часток спірної квартири, які він прийняв після смерті дружини - ОСОБА_5 . Спадщину фактично прийняв його пасинок ОСОБА_3 , оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом з померлим у спірній квартирі. Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позивачі звернулися до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, не отримали в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом, у зв`язку із відсутністю у них правовстановлюючих документів на спадкове майно, та відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок, у зв`язку з чим, просять суд визначити розмір часток співвласників у спільній сумісній власності, визнавши, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 належать по 23/200 частини кожному, приміщення квартири АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , право власності по 23/200 частини приміщення квартири АДРЕСА_1 , в порядку приватизації, встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 більше п`яти років до часу відкриття спадщини, визнати за ОСОБА_3 право власності на 23/600 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , визнати за ОСОБА_3 право власності на 23/150 частини квартири АДРЕСА_1 , як спадкоємця четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті вітчима ОСОБА_6 , визнати за ОСОБА_4 право власності на 23/600 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_5 .

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 17.04.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30.07.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Інші процесуальні дії у справі не застосовувались.

Позивачі та їх представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просить позов залишити без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 46/100 частини комунальної квартири АДРЕСА_1 станом на січень 2008 року належала ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.12.2011 року. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 23/200 частини комунальної квартири АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_5 разом з нею були зареєстровані її чоловік ОСОБА_6 , мати ОСОБА_4 та син ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 23/200 частини комунальної квартири АДРЕСА_1 .

Спірна квартира набута у власність внаслідок приватизації державного житлового фонду, однак частки кожного із співвласників у приватизованій квартирі не визначені.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймач і члени його сім`ї, які на день приватизації мешкали в квартирі, набувають право спільної сумісної власності на квартиру внаслідок її приватизації.

Згідно ч. 1ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19.06.1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, що співвласники спірної квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 23/200 частці. При цьому, в судовому засіданні не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників спірної квартири.

На підставі викладеного, позовні вимоги в цій частині вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог, щодо встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_6 та визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне.

24 січня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алекаєвою З.Б. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 після померлого вітчима ОСОБА_6 . Підставою відмови є те, що заявником не були подані документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК).

Згідно ч.1,2 ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ( ч.1ст. 1264 ЦК ).

Поняття сім`ї в українському законодавстві визначені Сімейним кодексом України (далі СК).

Частина друга статті 3 СК визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку про те, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 21.03.2019 року (справа №461/4689/15-ц, провадження №61-43735св18), для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Однак, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про проживання позивача ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_6 , однією сім`єю щонайменше п`ять років, і які б давали суду підстави визнавати позивача ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги після його смерті.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_3 показав, що в квартирі АДРЕСА_1 вони зі спадкодавцем мешкали всі разом, вели спільне господарство, зазначив, що виїджав з 2009 р. по 2012 р. на заробітки до Російської Федерації та був відсутній в країні на час відкриття спадщини.

Свідок ОСОБА_7 , який є батьком позивача ОСОБА_7 , в судовому засіданні показав, що син жив разом з матір`ю ОСОБА_5 вітчимом та ОСОБА_4 , показав, що жили вони разом та вели спільне господарство.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який є сусідом, показав, що знає ОСОБА_9 з дитинства, він проживав з матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 , зазначив, що ОСОБА_3 виїджав років на п`ять на заробітки за кордон.

Надаючи оцінку показам свідків, суд вважає, що їх покази не містять інформації про предмет доказування і не підтверджують факту спільного проживання та ведення спільного господарства позивачів з померлими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а лише стверджують про обставини частого спілкування між ними. В цілому такі покази є непереконливими та не доводять обставин, на які позивач ОСОБА_3 покликається у позовній заяві, щодо проживання спільно зі ОСОБА_6 однією cім`єю щонайменше протягом п`яти років.

Також, відповідно довідки департаменту комунального господарства від 23.04.2020 року тіла ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в різні роки були кремировані за рахунок бюджету та через рік після кремації поховані у загальних могилах, як незатребувані, що в свою чергу також не може слугувати доказом про тісні зв`язки у родині.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в зазначеній частині.

Що стосується позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , за позивачами, суд зазначає наступне.

22.01.2020 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алекаєвої З.Б. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5 та вітчима ОСОБА_6 . 02.03.2020 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алекаєвої З.Б. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті доньки ОСОБА_5

02 березня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алекаєвою З.Б. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 після померлої доньки ОСОБА_5 .. Підставою відмови є те, що заявником не були подані документи, які підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавицею. 24 січня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алекаєвою З.Б. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 після померлої матері ОСОБА_5 .. Підставою відмови є те, що заявником не були подані документи, які підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавицею.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), як визначено у ч.1 ст. 1216 ЦК.

Частинами 1-3 статті 1220 ЦК визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Разом з цим, позивачами не надано доказів постійного проживання разом зі спадкодавицею ОСОБА_5 на час відкриття спадщини. Сам по собі факт реєстрації за одною адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є беззаперечним доказом прийняття спадщини відповідно до закону. Більш того, позивач ОСОБА_3 , під час допиту в якості свідка, в судовому засіданні підтвердив його відсутність в країні на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову також в цій частині.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 23/200 частини приміщення квартири АДРЕСА_1 , в порядку приватизації.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 23/200 частини приміщення квартири АДРЕСА_1 , в порядку приватизації.

Визначити розмір часток співвласників у спільній сумісній власності, визнавши, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 належать по 23/200 частини кожному, приміщення квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Харківська міська рада, 61003, м.Харків, майдан Конституції, 7.

Суддя - Н.В. Єрмак