СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/24362/19

пр. № 2/759/2515/20

20 лютого 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві без виклику сторін у спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-7» (03148, м. Київ, вул. Якуба Колоса, 23) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 23482 (двадцять три тисяч чотириста вісімдесят дві) грн 17 коп., індексу інфляції у розмірі 10840 (десять тисяч вісімсот сорок) грн 30 коп. та 3% річних у розмірі 2378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) грн 24 коп., що загалом складає 36700 (тридцять шість тисяч сімсот) грн 71 коп. та судовий збір по справі.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , які користуються наданими позивачем комунальними послугами, при цьому відмовляються приймати участь в утриманні будинку та прибудинкової території, внаслідок чого мають заборгованість у розмірі 36700 грн 71 коп., чим грубо порушують вимоги ст. 162 ЖК України, відповідно до якої споживачі зобов`язані своєчасно вносити квартплату та плату за комунальні послуги

15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.01.2020 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 30).

Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_4 є кооперативною власністю та перебуває на балансовому утриманні ЖБК «Індикатор-7», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Якуба Колоса, 23, (а.с. 25, 26).

ЖБК «Індикатор-7» надає послуги з управління будинком відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме утримання вказаного будинку та прибудинкової території до нього, вивіз сміття, прибирання місць загального користування будинку, дератизації, дезінфекції та інше, нараховує та збирає плату з мешканців квартир за отриманні послуги.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2012, зареєстрованого в реєстрі за №12-462 посвідченого державним нотаріусом Першої КДНК Заведея Л.О., відповідачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_5 , що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №34447989 від 11.06.2012 (а.с. 6, 7).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8, 28, 29).

У зв`язку із невиконанням відповідачами своїх обов`язків щодо сплати коштів за квартирну плату та плату за комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території у них виникла заборгованість у розмірі 36700 грн 71 коп., яка складається із: 23482 грн 17 коп., індексу інфляції у розмірі 10840 грн 30 коп. та 3% річних у розмірі 2378 грн 24 коп. (а.с. 13, 14).

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до ОСОБА_3 із претензією №239 від 22.06.2018 про ліквідацію заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги (а.с. 11, 15, 16).

Відповідно до вимог п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов`язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК Українияк спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатам

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що у відповідачів утворилась заборгованість перед позивачами, у зв`язку з несвоєчасною оплатою комунальних послуг в розмірі на загальну у розмірі 36700 грн 71 коп., а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1921 грн 00 коп.

На підставі вевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1, 13, 19, 20, 21, 24, 26, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-7» (03148, м. Київ, вул. Якуба Колоса, 23) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-7» (п/р. НОМЕР_2 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 320649, код за ) суму заборгованості за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 23482 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят дві) грн 17 коп., індексу інфляції у розмірі 10840 (десять тисяч вісімсот сорок) грн 30 коп. та 3% річних у розмірі 2378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) грн 24 коп., що загалом складає 36700 (тридцять шість тисяч сімсот) грн 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-7» (п./р. НОМЕР_2 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 320649, код за ЄДРПРУ22893375) судовий збір по справі у розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-7» (п./р. НОМЕР_2 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 320649, код за ЄДРПРУ22893375) 960 (дев`ятсот шістдесят) грн 50 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 25.02.2020.