ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/539/20 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 311010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та представника відповідача ТзОВ "Тернопільтепло" - Бачинської Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/22526/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Становича Назара Романовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2020 року, ухваленого суддею Грицай К.М., повний текст якого складений 10 березня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, -

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про визнання незаконним та скасування наказу від 20 серпня 2019 року №20/08/2019 ТзОВ "Тернопільтепло" про звільнення позивача з роботи; поновлення його на посаді машиніста (кочегара) ТзОВ "Тернопільтепло" з 20 серпня 2019 року; стягнення з ТзОВ "Тернопільтепло" в користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу; стягнення з відповідача в користь позивача допомогу по тимчасовій втраті працездатності в розмірі 3 699 (три тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 60 копійок з 20 серпня 2019 року по 29 серпня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 14 червня 2019 року його прийнято на посаду машиністом (кочегаром) ТзОВ "Тернопільтепло" за строковим договором. З 20 серпня 2019 року по 29 серпня 2019 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АДШ №013821. 20 серпня 2019 року його було звільнено з роботи у зв`язку із закінченням терміну дії строкового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України. 30 серпня 2019 року він з`явився на роботу для пред`явлення листка непрацездатності, який у нього не прийняли та повідомили, що він звільнений із займаної посади. Усно директор та бухгалтер йому роз`яснили, що лікарняні виплачувати вони не будуть, ознайомили його з наказом про звільнення та видати трудову книжку. 09 вересня 2019 року разом із заявою він направив оригінал листка непрацездатності листом, однак про результати розгляду даного листка йому не повідомили. Вважає, що при звільненні відповідач порушив норму ч.3 ст.40 КЗпП України, відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Станович Назар Романович просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2020 року у справі №607/22526/19 та прийняти рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області - задовольнити повністю, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Станович Н.Р. вказав, що представник відповідача в судових засіданнях суду першої інстанції зазначав, що строковий трудовий договір було укладено у зв`язку із характером роботи та умовами її виконання, проте будь-яких обґрунтувань та підтверджуючих доказів суду надано не було, на що суд уваги не звернув. Представником позивача під час огляду оригіналів документів в судовому засіданні зазначалось, що поданий відповідачем строковий трудовий договір не прошито, термін дії договору, а саме слова та цифри 20 серпня 2019 року згідно візуального огляду виконано іншою ручкою, на відповідному аркуші договору відсутній підпис позивача, а сам підпис позивача на останньому аркуші підлягає сумніву. Отже, нібито прийняття позивача на роботу з 14 червня 2019 року по 20 серпня 2019 року за трудовим договором є просто абсурдним, не ґрунтується на нормах трудового законодавства та суперечить інтересам позивача. З такою редакцією договору позивача ознайомлено не було. Вказує, що твердження суду першої інстанції щодо відсутності підстав для сумніву достовірності поданих представником відповідача актів: №01-08-2019, №02-08-2019 від 20 серпня 2019 року є упередженим та абсурдним та не відповідає обставинам справи. Мотиви суду ґрунтуються на підставі недопустимих або підроблених доказів. Також, зазначив, що акти підписані одними ж і тими особами, а саме: працівниками відповідача, тому, їх слід оцінювати критично та свідчить про неналежність даних доказів та їх недостовірність, адже, позивач не міг одночасно перебувати на лікарняному, на прийомі сімейного лікаря ОСОБА_2 та на робочому місці. Судом не визнавалась явка обов`язковою позивача в суд особисто. Будь-яких доказів про направлення відповідного повідомлення та будь-яких інших вжитих заходів, які могли б підтвердити вжиття заходів відповідачем про повідомлення позивача про його звільнення, направлення наказу про звільнення та отримання трудової книжки не надано. Посилання представника відповідача про нібито необов`язковість видати копію наказу про звільнення та трудову книжку або направити відповідне повідомлення є абсурдним, оскільки суперечать вимогам трудового законодавства. Також вказує, що працівник, страховий випадок щодо якого настав до моменту звільнення є застрахованим, а допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується йому за весь період до відновлення працездатності. В рішенні комісії із соціального страхування від 16 вересня 2019 року ТзОВ "Тернопільтепло" не наведено жодної причини для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, тому, посилання суду на дане рішення є необґрунтованим та суперечить нормам законодавства. Також, суд не звернув увагу на те, що в зв`язку з неподачею до фонду соціального страхування заяви-розрахунку відповідачем, з його вини позивачем не отримано гарантовану законодавством допомогу за всі дні тимчасової непрацездатності.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2020 року у справі №607/22526/19 - без змін, посилаючись на те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки мотиви та підстави, щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а натомість рішення суду прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі обставини справи, в межах наданих суду повноважень та вірно застосовано норми процесуального та матеріального права. Вказують на те, що позивач не заявляв вимог щодо оскарження строкового договору і не посилався на незаконність укладення договору. Щодо твердження ОСОБА_1 , що його під тиском змушено підписати договір та під час підписання договору термін його дії не був проставлений, то такі є надуманими та нічим не підтвердженими.

У судовому засіданні представник ТзОВ "Тернопільтепло" - Бачинська Т.П. апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Станович Н.Р. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання, зокрема Телефонограмою (а.с. 232). Адвокат Станович Н.Р. подав клопотання про відкладення розгляду справи після закінчення карантинних обмежень. Вказував на те, що у зв`язку з запровадженням карантину на території України, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену корона вірусом COVID-19, він не зможе з`явитися на судове засідання.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї Постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Тернополі). Зокрема, дозволено: з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 року перевезення пасажирів метрополітенами. Станом на 04 вересня 2020 року в країні діє адаптивний карантин, в приміщені Тернопільського апеляційного суду вжиті всі можливі заходи для запобігання зараженню та розповсюдженню респіраторною хворобою COVID- 19, транспорт в місті Тернопіль та міжміський транспорт працює в звичайному режимі. Таким чином, зазначені позивачем підстави для відкладення розгляду справи визнані неповажними.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення представника ТзОВ "Тернопільтепло" - Бачинської Т.П., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача проведено з дотриманням усіх вимог трудового законодавства України, наказ про звільнення позивача з роботи є законним і обґрунтованим та таким, що відповідає характеру трудових правовідносин між сторонами у справі, вина відповідача у затримці видачі трудової книжки відсутня.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Крім того, Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.9 Постанови "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року №9, вказав, що трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до пункту 7 даної Постанови під час укладення трудового договору на визначений строк цей строк установлюється погодженням сторін і може визначатися як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівника з відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами і для догляду за дитиною). Такий договір укладається за взаємною згодою сторін (працівник та роботодавця) на будь-який строк, протягом якого працівник бере на себе зобов`язання працювати на підприємстві, в установі, організації. При цьому, правовий статус працівника, з яким укладено строковий договір, не відрізняється від правового статусу працівника, з яким укладено трудовий договір на невизначений строк.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України).

Судом встановлено, що 13 червня 2019 року між ТзОВ "Тернопільтепло" та ОСОБА_1 був укладений строковий трудовий договір, терміном дії до 20 серпня 2019 року, про що зазначено у п.1.7 договору. Пунктом 6.2 договору передбачено, що договір припиняє свою дію у випадках: 6.2.1 закінчення терміну дії договору згідно п.п.1.7 п.1. Даний договір підписаний сторонами (а.с. 23-25).

Позивачем 10 червня 2019 року подано заяву до ТОВ "Тернопільтепло" про прийняття на роботу на посаду машиніста (кочегара) котельні із погодженням тарифного розпису на термін згідно строкового трудового договору (а.с. 125).

На підставі наказу №13/06/2019 від 13 червня 2019 року ОСОБА_1 прийнято на посаду машиніста (кочегара) за строковим договором з 14 червня 2019 року до закінчення терміну дії строкового договору. ОСОБА_1 ознайомлений із даним наказом, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 124).

Позивачем та його представником в суді першої інстанції не заперечувався факт підписання трудового договору та ознайомлення із наказом про прийняття на роботу особисто ОСОБА_1

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до директора ТзОВ "Тернопільтепло" із заявою про розірвання строкового договору у зв`язку із закінченням терміну дії договору (а.с. 28).

Наказом ТзОВ "Тернопільтепло" про звільнення з роботи та прийняття на роботу №20/08/2019 від 20 серпня 2019 року, ОСОБА_1 було звільнено відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням терміну дії строкового договору та зобов`язано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану основну відпустку за період роботи з 14 червня 2019 року по день звільнення тривалістю 4 календарні дні та наднормові (а.с. 27).

ОСОБА_1 ознайомився з наказом директора ТзОВ "Тернопільтепло" №20/08/2019 від 20 серпня 2019 року "Про звільнення з роботи та прийняття на роботу" та відмовився від проставлення підпису про ознайомлення з ним, про що складено акт про відмову ОСОБА_1 від проставлення підпису про ознайомлення з наказом №01-08-2019 від 20 серпня 2019 року (а.с. 26).

Також, 20 серпня 2019 року у присутності інженера охорони праці ОСОБА_3 , старшого майстра ОСОБА_4 , машиніста (кочегара) ОСОБА_5 , машиніст (кочегар) котельні ОСОБА_1 після ознайомлення з наказом директора ТзОВ "Тернопільтепло" №20/08/2019 від 20 серпня 2019 року "Про звільнення з роботи та прийняття на роботу" відмовився отримувати трудову книжку (Акт № 02-08-2019 "Про відмову ОСОБА_1 від отримання трудової книжки" від 20 серпня 2019 року) (а.с. 72).

Відповідно до виписки з книги обліку та руху трудових книжок та вкладишів до них ОСОБА_1 30 серпня 2019 року отримав трудову книжку, про що свідчить його підпис (а.с. 73).

Отже, колегія суддів вважає, що звільнення позивача проведено з дотриманням усіх вимог трудового законодавства України, наказ про звільнення позивача з роботи є законним і обґрунтованим та таким, що відповідає характеру трудових правовідносин між сторонами.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача, що відповідач не вправі був звільняти в період тимчасової непрацездатності, оскільки ч.3 ст.40 КЗпП установлено обмеження у вигляді заборони на розірвання трудового договору в період тимчасової непрацездатності працівника за ініціативою роботодавця. Проте звільнення у зв`язку із закінченням строку трудового договору до таких не належить. Тому при настанні строку закінчення трудового договору працівника, який перебуває на лікарняному, слід звільнити на підставі п.2 ст.36 КЗпП, що і було зроблено відповідачем. Інакше такий договір вважатиметься продовженим на невизначений строк і звільнення працівника може бути тільки на загальних підставах.

Вказана позиція узгоджується з висновком висловленим Верховним Судом України в постанові від 26.12.2018 у справі №640/498/174).

Однак, колегія суддів вважає, що висновок суду в частині відмови в стягненні допомоги по тимчасовій непрацездатності є безпідставним з огляду на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999р. № 1105-XIV гарантовано право застрахованої особи на допомогу по тимчасовій непрацездатності, якщо страховий випадок настав у період роботи, включаючи й день звільнення. Тому роботодавець зобов`язаний оплатити весь період хвороби (лікарняний, який починається в період роботи застрахованої особи і закінчується вже після її звільнення).

Частинами 1, 2 статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настанні в неї одного з таких страхових випадків: 1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві; перенесених захворювань і травм.

Як вбачається із табелю обліку використаного робочого часу ТОВ "Тернопільтепло" за звітний період з 01.08.2019 року - 31.08.2019 року, ОСОБА_1 20 серпня 2019 року відпрацював зміну 12 год (а.с. 30), тобто його робочий день закінчився о 20 год. 20.08.2019.

Згідно листка непрацездатності серії АДШ №013821, ОСОБА_1 звільнений від роботи з 20.08.2019 року, 30 серпня 2019 року вказано стати до роботи (а.с. 7).

Листом КНП "ЦПМСД" від 10 січня 2020 року повідомлено, що ОСОБА_1 був присутній на прийомі у сімейного лікаря ОСОБА_2 20 серпня 2019 року, листок непрацездатності серія АДШ №013821 був виданий позивачу 20.08.2019 приблизно о 13-00 год., прийом проводився згідно графіка з 08.00 год. до 13.00 год (а.с. 101).

09 вересня 2019 року ОСОБА_1 направив на адресу ТзОВ "Тернопільтепло" оригінал листка непрацездатності листом із описом вкладення (а.с. 6).

Згідно протоколу №2 засідання комісії із соціального страхування/рішення уповноваженого ТзОВ "Тернопільтепло" від 16 вересня 2019 року було вирішено відмовити ОСОБА_1 у призначенні допомоги у зв`язку з відсутністю підстав, що задовольняють п.1 ч.1 ст.22 Закону України №1105 (а.с. 29).

Таким чином, страховий випадок настав у період роботи, останній день звільнення і тому відповідно до ч.1 ст.19 Закону №1105 роботодавець зобов`язаний оплатити весь період хвороби (лікарняний, який починається в період роботи застрахованої особи і закінчується вже після її звільнення).

Щодо розрахунку лікарняних слід виходити з такого, якщо застрахована особа перебувала в трудових відносинах менш як 12 календарних місяців за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначають за фактично відпрацьовані календарні місяці (з 1 до 1 числа) - п.26 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 №1266.

Як вбачається з довідки ТзОВ "Тернопільтепло" №ТТ000000007 від 10.08.2020, що ОСОБА_1 працював в ТзОВ "Тернопільтепло" з 14.06.2019 по 20.08.2019, з яких лише один повний місяць це липень. Заробітна плата за цей місяць становить 11468,80 грн. : 31дн. = 369,96 грн. (середньоденна зарплата). Страховий стаж працівника становить більше 8 років, тому лікарняний оплачується у розмірі 100%.

Отже, 369,96 х 10 днів = 3699,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача за вирахуванням обов`язкових платежів.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Становича Назара Романовича слід задовольнити частково, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2020 року в частині відмови в стягненні допомоги по тимчасовій непрацездатності - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло" (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 11а, м. Тернопіль, поштовий індекс 46025, ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт Серії НОМЕР_1 , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 16 жовтня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 3 699 (три тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 60 копійок за вирахуванням обов`язкових платежів.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2020 року - залишити без змін.

Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а апеляційний суд частково задоволив апеляційну скаргу, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло" (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 11а, м. Тернопіль, поштовий індекс 46025, ) в користь держави судовий збір у розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Становича Назара Романовича - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2020 року в частині відмови в стягненні допомоги по тимчасовій непрацездатності - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло" (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 11а, м. Тернопіль, поштовий індекс 46025, ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт Серії НОМЕР_1 , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 16 жовтня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 3 699 (три тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 60 копійок за вирахуванням обов`язкових платежів.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло" (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 11а, м. Тернопіль, поштовий індекс 46025, ) в користь держави судовий збір у розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді