Справа № 206/3874/19
Провадження № 2/201/996/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України, Територіального сервісного центру № 1241 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 (третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Надра» Біла Ірина Володимирівна) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття обтяження з рухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2019р. (згідно з штампом на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська суду із позовом до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України (далі РСЦ), Територіального сервісного центру № 1241 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України (далі - ТСЦ № 1241), ПАТ «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття обтяження з рухомого майна, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Надра» Білу І.В. (а.с. 2-7).

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштака К.С. від 22.08.2019р. справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яка надійшла до суду 23.10.2019р. (а.с. 32-34).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 24.10.2019р. відкрито провадження по справі і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 37-38).

Ухвалою судді від 24.10.2019р. за клопотанням позивача витребувано докази - витребувано від Солонянського районного суду Дніпропетровської області належним чином завірені копії рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2015р. по цивільній справі № 192/1448/14 за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 39-40).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником автомобіля Chevrolet Aveo, 2008 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.06.2016р. У червні 2019 року вирішив продати автомобіля, у зв`язку із чим звернувся до ТСЦ № 1241, де дізнався, що автомобіль обтяжений ПАТ «КБ «Надра». Проте позивач жодного відношення до цього обтяження не має, оскільки жодних правочинів з ПАТ «КБ «Надра» не укладав. З Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом 18.06.2019р. дізнався, що обтяжувачем майна є ПАТ «КБ «Надра», боржником ОСОБА_2 на підставі договору «Автопакет» № 810111/ФЛ від 22.05.2008р. А з Єдиного державного реєстру судових рішень дізнався про те, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014р. по справі № 192/1448/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2015р., з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» стягнута заборгованість за кредитним договором.

Вважав, що реєстрація за ним на праві власності транспортного засобу не мола бути здійснена в силу положень ст. 27 Закону України «Про заставу», ст.ст. 9, 10, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, тому за відсутності відповідного запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 договору.Вважав, що при переході права власності на автомобіль до нього, застава зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем ПАТ «КБ «Надра», проте воно не є чинним у відносинах з ним.

З урахуванням викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 8, 13, 41, 55, 64, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6, 13 Конвенції по захисту прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 388, 391, 572 ЦК України, просив усунути перешкоди у праві володіння, користування і розпорядження автомобілем шляхом зняття застави рухомого майна і виключення запису від 20.03.2014р. з державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі договору «Автопакет» № 810111/ФЛ від 22.05.2008р. між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_2 .

Від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Надра» Білої І.В., яка фактично є уособлює є відповідача і третю особу у справі, 26.11.2019р. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 86 103), у якому відповідач позовні вимоги не визнав, повідомивши, що 22.05.2008р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір «Автопакет» №810111/ФЛ, на підставі якого банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 83 000,00 грн. на придбання автотранспортного засобу.

У якості забезпечення повернення кредиту ОСОБА_2 передала у заставу банку автомобіль, марки Chevrolet, модель Aveo SF60Y, рік випуску - 2008, заводський номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, реєстраційний № НОМЕР_3 , зареєстрований в НОМЕР_4 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській обл. 21.05.2008р., який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 223509 від 21.05.2008р.

З моменту передання автомобілю у заставу ПАТ «КБ «Надра» внесений запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про його обтяження, яке було дійсне на момент придбання автомобіля позивачем - 29.06.2016р. При цьому, ПАТ «КБ «Надра» не давало згоди на реалізацію належного ОСОБА_2 автомобіля. Обтяжувач (банк) взагалі не був повідомлений про реалізацію заставного майна, не вилучав запис про обтяження з реєстру.

В силу приписів ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Згідно із ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

ОСОБА_2 заборгованість за договором «Автопакет» №810111/ФЛ від 22.05.2008р. перед ПАТ «КБ «Надра» до цього часу не погасила. Позивач, укладаючи правочин був зобов`язаний перевірити наявність обтяження, однак цього не зробив.

Таким чином, ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем транспортного засобу, оскільки на час придбання ним автомобіля 29.06.2016р. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містився запис про його обтяження.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від представника відповідача - Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України в особі начальника Білявського В.Є. (діє на підставі наказу від 29.08.2018р. а.с. 84) 20.11.2019р. надійшов відзив на позовну заяву, а 26.11.2019р. надійшло клопотання про закриття провадження по справі (а.с. 66-70, 80-83), у яких відповідач вважав, що не має відповідати за цим позовом. Обтяження (застава) на спірний автомобіль накладено і зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за ініціативою ПАТ «КБ «Надра» на підставі кредитного договору. За приписами статей 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна вносяться держателем або реєстраторами.

Пунктом 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004р. № 830 держателем, що забезпечує ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, визначено Мін`юст, адміністратором - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, яке відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення реєстру, збереження та захист даних, що містяться у реєстрі, а реєстраторами - суб`єктів, уповноважених держателем реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень.

Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області діє на підставі Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. №1388 (далі - Порядок №1388), який встановлює єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Державний реєстр обтяжень рухомого майна є відкритим для уповноважених осіб сервісних центрів МВС з метою дотримання ними вимог абзацу 1 п. 15 Порядку № 1388 в частині обов`язкової перевірки відомостей про обмеження відчуження транспортних засобів за Державним реєстром обтяжень рухомого майна, оскільки реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні (абзац 3 п. 15 Порядку №1388).

РСЦ МВС в Дніпропетровській області, як державний орган реєстрації транспортних засобів, та його структурні підрозділи не належать до сфери управління Мін`юсту і не виконують функції держателя/адміністратора/реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна і, відповідно, не надають послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень.

При цьому ДП «Національні інформаційні системи», яке є адміністратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна, до участі у справі не залучено.

Позивач вимагає усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання транспортним засобом від неналежного відповідача - РСЦ МВС в Дніпропетровській області і його структурного підрозділу - ТСЦ МВС №1241.

Проте відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015р. № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» та пункту 1 Положення про територіальний сервісний центр МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015р. № 1646, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2016р. за №156/28286, ТСЦ МВС №1241 не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом РСЦ МВС в Дніпропетровській області (в розумінні ст. 95 ЦК України) і тому не може бути відповідачем у цивільному процесі відповідно до вимог статей 46, 47, 48 ЦПК України, оскільки не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, якими наділені виключно фізичні і юридичні особи (як відповідачі в цивільному процесі), а не їх структурні підрозділи.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог або ж закрити провадження на підставі ст. 43, п. 2 ст. 255 КПК України в частині вимог до РСЦ і ТСЦ № 1241.

Позивач про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином (а.с. 79, 126, 127). Разом із тим, 20.11.2020р. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги просив задовольнити повністю (а.с. 71), правом на надання відповідей на відзиви не скористався.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату місце і час розгляду справи була повідомлена неодноразово належним чином (а.с. 113, 129, 133), правом на надання відзивів також не скористалася.

Представник відповідача і третьої особи ПАТ КБ «Надра», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» - Зінчук Я.В. (діє на підставі довіреності від 27.12.2019р. а.с. 115) в судове засідання не з`явився, про дату місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, востаннє - під час проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с. 120-121), заперечення банку підтримував, клопотань з приводу подальшого розгляду справи не заявляв.

Від представника відповідача - Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України 22.01.2020р. надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 130-132).

З урахуванням того, що два відповідачі надали суду відзиви на позовну заяву, з яких вбачається позиція про незгоду із позовними вимогами, означене виключає сукупність підстав, передбачених ст. 280 ЦПК України для винесення заочного рішення, суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження з винесенням судового рішення на загальних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з такого.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 29.06.2016р. позивач ОСОБА_1 придбав автомобіль Chevrolet Aveo, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , р.н. НОМЕР_1 , 29.06.2016р. НОМЕР_8 йому видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 (а.с. 13).

Як вказує позивач, у червні 2019 року він вирішив продати автомобіля, звернувся до ТСЦ № 1241, де дізнався, що автомобіль обтяжений ПАТ «КБ «Надра».

Як встановлено судом, 22.05.2008р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір «Автопакет» №810111/ФЛ, на підставі якого банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 83 000,00 грн. на придбання автотранспортного засобу (а.с. 18-23).

У якості забезпечення повернення кредиту ОСОБА_2 передала у заставу банку автотранспортний засіб - автомобіль, марка Chevrolet, модель Aveo SF60Y, рік випуску - 2008, заводський номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, реєстраційний № НОМЕР_3 , зареєстрований в НОМЕР_4 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській обл. 21.05.2008р., який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 223509 від 21.05.2008р., виданого РП РЕР 2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області.

Як видно з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 18.06.2019р. на підставі договору «Автопакет» №810111/ФЛ 20.03.2014р. до реєстру були внесені відомості про обтяження на вказаний транспортний засіб, які діють до 11.03.2024р., тобто це обтяження було дійсне на момент придбання позивачем автомобілю - 29.06.2016р. (а.с. 15).

Як вказує банк, ПАТ «КБ «Надра» не надавало своєї згоди на реалізацію автомобіля, за згодою боржник до банку не зверталася, банк взагалі не був повідомлений про реалізацію заставного майна, не вилучав запис про обтяження з реєстру. А ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором «Автопакет» №810111/ФЛ від 22.05.2008 р. перед ПАТ «КБ «Надра» не виконала до цього часу, заборгованість не погашена.

Судом також установлено, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014р. по справі № 192/1448/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2015р., частково задоволений позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором «Автопакет» № 810111/ФЛ від 22 травня 2008 року заборгованість за кредитом в сумі 63 918, 93 грн., за відсотками в сумі 30 982,45 грн., пеню в сумі 7 651,85 грн., індекс інфляції в сумі 5 620,61 грн. та штраф в сумі 8 300,00 грн., а всього 11 6473,84 грн. (а.с. 51-55).

Як встановлено судом у цій справі, між ПАТ КБ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 22.05.2008р. був укладений кредитний договір «Автопакет» №810111/ФЛ, відповідно до умов якого відповідачу було надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 83 000 грн. для придбання автотранспортного засобу, зі сплатою 19,6 % річних, з терміном повернення до 20.05.2015р. ОСОБА_2 , як позичальник, зобов`язалася повернути кредит шляхом сплати щомісячно до 18 числа поточного місяця мінімально необхідного платежу в розмірі 1 835,92 грн. та в розмірах, що передбачені в п.2.2.1 договору, щомісячними платежами в порядку та на умовах, що передбачені договором, а в разі порушення умов договору в частині строку сплати мінімально необхідного платежу згідно п.2.2.4 договору сплачувати штрафні санкції та відповідно до розділу 5 договору на вимогу банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення., а також штраф в розмірі 10% від суми кредиту (п.5.2.)

Відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 83 000 грн., що підтверджувалося заявою про видачу готівки від 22.05.2008р., але у порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобов`язання та не виплачувала в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та відсотки, внаслідок чого станом 25.11.2013р. виникла заборгованість за кредитом в сумі 63 918,93 грн., по відсотках в сумі 30 982,45 грн., нарахована пеня за несвоєчасне здійснення платежів по кредиту та відсотках в сумі 7 651,85 грн. та індекс інфляції в сумі 5 620,61 грн., нараховані штрафи в розмірі 8 300 грн., а всього - в сумі 116 473,84 грн., яку суд стягнув з ОСОБА_2 .

Судом відмовлено у задоволені позову до поручителя ОСОБА_3 , оскільки банком не надано було доказів повідомлення поручителя про настання його обов`язку по виконанню зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором у відповідності до вимог п.п. 3.2-3.2.9 кредитного договору, а тому порука згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України вважалася припиненою.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 ст. 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах: від 03.04.2013р. у справі № 6-7цс13, від 19.11.2014р. у справі № 6-168цс14 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019р. у справі №463/3582/17, провадження № 61-13383св19.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Такої позиції також дотримався і Верховний Суд у постанові від 18.12.2019р. по справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19), не знаходячи підстав для відступу від вищенаведених правових висновків Верховного Суду України.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що застава транспортного засобу була належним чином зареєстрована й автомобіль відчужувався у періоди, коли був під обтяженням, тобто відчуження транспортного засобу було заборонено, а відтак - відсутні підстави для визнання позивача добросовісним набувачем.

Щодо позовних вимог до РСЦ МВС в Дніпропетровській області, то означений відповідач не має взагалі відповідати за цим позовом, оскільки до повноважень указаної особи відноситься державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, до того ж жодних вимог до указаної особи позивач не пред`явив.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України здатність мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи.

Відповідач пред`явив вимоги також і до ТСЦ № 1241, яке не є юридичною собою, яка не має статусу юридичної особи, а тому не може бути відповідачем по даній справі.

З урахуванням викладеного, не можуть бути також задоволені вимоги до РСЦ МВС в Дніпропетровській області та ТСЦ № 1241.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову, судові витрати відносяться на рахунок позивача та з відповідачів не стягуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, 259, 263-265, ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України, Територіального сервісного центру № 1241 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 (третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Надра» Біла Ірина Володимирівна) про усунення перешкод у реалізації права власності на автомобіль Сhevrolet Аveo, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , шляхом зняття застави рухомого майна і виключення запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна приватного обтяження на підставі договору «Автопакет» № 810111/ФЛ від 22.05.2008р. виданого ПАТ «КБ «Надра», обтяжувач ПАТ «КБ «Надра», боржник ОСОБА_2 , зареєстрованого 20.03.2014р. за № 14251626 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 14 лютого 2020 року.

Суддя О.С. Наумова