ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті апеляційного провадження

14 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 631/537/18-ц

провадження № 22ц/818/2553/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 січня 2020 року в складі судді Трояновської Т.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

в с т а н о в и в:

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Повний текст рішення складено 03 лютого 2020 року.

На вказане рішення суду 03 серпня 2020 року до суду апеляційної інстанції та 07 серпня 2020 року поштою через суд першої інстанції ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку, мотивоване тим, що про результати розгляду справи вона дізналась лише 30 липня 2020 року після ознайомлення її представника з матеріалами справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без руху та апелянту встановлено строк 10 днів для надання до суду заяви про поновлення строку з зазначенням інших поважних причин пропуску строку з 04 лютого 2020 року по 03 серпня 2020 року та наданням відповідних доказів щодо цього з дня отримання копії цієї ухвали.

Зокрема, в ухвалі зазначено, що строк на апеляційне оскарження у ОСОБА_1 закінчився ще 04 березня 2020 року, однак ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу лише 03 серпня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що копію оскаржуваного рішення суду вона не отримувала та дізналась про нього лише 30 липня 2020 року під час ознайомлення представника з матеріалами справи, спростовуються матеріалами справи, зокрема, поштовим повідомленням, з якого вбачається, що копію оскаржуваного рішення суду отримано позивачкою ще 21 лютого 2020 року (а.с. 192). Крім того, 17 лютого 2020 року за допомогою електронної пошти ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про видачу виконавчого листа, що також свідчить про її обізнаність щодо рішення суду у справі (а.с. 190).

На виконання ухвали судді 09 червня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку. Заява мотивована тим, що копію оскаржуваного рішення суду поштою 21 лютого 2020 року вона не отримувала, оскільки в цей час перебувала на стаціонарному лікуванні з дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підтвердження чого надала копії виписок із медичних карток дітей. Вказала, що оскільки вона є матір`ю трьох малолітніх дітей та фактично мешкає у м. Харкові, в неї не було можливості поїхати до Нововодолазького районного суду Харківської області, а коли вона прибула до суду у березні 2020 року, їй повідомили, що отримати рішення суду вона не може, оскільки справа направлена до апеляційного суду. Зазначила, що з 11 березня 2020 року на території України запроваджено карантин, тому вона утримувалась від відвідування суду. Крім того, вказала, що направлення 17 лютого 2020 року заяви про видачу виконавчого листа свідчить лише про її обізнаність про постановлення рішення у справі, а не про його зміст.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи заяви ОСОБА_1 про поновлення строку судова колегія вважає, що зазначена заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно частини 2 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Як вбачається з матеріалів справи рішення, суду ухвалено 28 січня 2020 року, його повний текст складено 03 лютого 2020 року, тому строк на апеляційне оскарження у ОСОБА_1 закінчився 04 березня 2020 року.

Однак, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу лише 03 серпня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Посилання ОСОБА_1 щодо того, що копію оскаржуваного рішення суду вона не отримувала, спростовуються поштовим повідомленням, яке міститься у матеріалах справи, та з якого вбачається, що копію рішення суду отримано особисто ОСОБА_1 21 лютого 2020 року (а.с. 192).

Доводи ОСОБА_1 , що вона не могла отримати копію рішення суду 21 лютого 2020 року, оскільки перебувала у цей час на стаціонарному лікуванні разом з дітьми, судова колегія відхиляє, виходячи з наступного.

З наданих ОСОБА_1 копій виписок із медичних карт малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається, що діти перебували у стаціонарі з 25 січня 2020 року по 27 лютого 2020 року. Однак, доказів того, що саме 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 особисто знаходилась у лікарні та не мала можливості отримати копію рішення суду поштою, нею не надано.

Крім того, вказані копії виписок містять виправлення у даті виписки - 27 лютого 2020 року, які не застережені підписом лікаря.

Отже, належних та допустимих доказів того, що підпис на поштовому повідомленні належить не їй та вона не отримувала копію оскаржуваного рішення суду 21 лютого 2020 року, ОСОБА_1 не надано.

У зв`язку з чим, посилання ОСОБА_1 щодо того, що в подальшому вона не мала змоги отримати копію рішення суду до ознайомлення її представника з матеріалами справи 30 липня 2020 року в суді апеляційної інстанції, також не можуть бути взяті до уваги як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 достеменно відомо про оскаржуване рішення суду ще з 21 лютого 2020 року, проте вона подала апеляційну скаргу лише 03 серпня 2020 року, тобто майже через півроку, та поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не надала.

З 17 березня 2020 року справа перебувала у провадженні Харківського апеляційного суду у зв`язку з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду (суддя Бровченко І.О.), про що ОСОБА_1 , як вона зазначає, було відомо, однак будь-яких дій щодо ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії рішення суду першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані її представник до 30 липня 2020 року не вчиняли.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи, що причини пропуску строку, зазначені ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку, не можуть бути визнані поважними, необхідно відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у цій справі.

Керуючись ч.4 ст.357, ч.4 ст.358 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 січня 2020 року в складі судді Трояновської Т.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Вилучити з матеріалів справи і повернути ОСОБА_1 оригінал апеляційної скарги з додатками (а.с. 231-233), долучити до матеріалів справи її копію.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, після її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина