Справа № 287/2121/19
Провадження № 2/761/4193/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. розглянула заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінтеч Лаб" про визнання недійсним кредитного договору

в с т а н о в и в:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача: "Фінтеч Лаб", в якому просив суд: визнати Кредитний договір №364799 від 23 серпня 2019 року недійсним.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року, вищезазначену цивільну справу передано для розгляду до Шевченківського районного суду м.Києва.

Так, подана позивачем заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

При зверненні до суду, позивачем зазначено, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На дату укладення договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №364799 від 23 серпня 2019 року, стаття 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" викладена в наступній редакції: цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ "Про споживче кредитування".

Отже, на момент укладення спірного договору, відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються спеціальним ЗУ "Про споживче кредитування", а не ЗУ "Про захист прав споживачів".

Згідно з п.п. 1,7 ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про споживче кредитування" цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Відповідно до п 2.3.2 договору про надання фінансового кредиту №364799 від 23 серпня 2019 року, кредит надавався з 23 серпня 2019 року по 05 вересня 2019 року. Також відповідно до п.2.3.1 даного договору позивачу було надано фінансовий кредит в розмірі 1500 грн., що станом на дату видачі кредиту є менше однієї мінімальної заробітної плати.

Згідно преамбули ЗУ "Про захист прав споживачів", цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1ст.1 ЗУ "Про захист прав споживачів", споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно змісту оскаржуваного договору №364799 від 23 серпня 2019 року, метою його укладення було надання грошових коштів на умовах фінансового кредиту, тобто позивачу ОСОБА_1 було надано фінансовий, а не споживчий кредит і даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Отже, між ОСОБА_1 та ТОВ " Фінтеч Лаб " виник спір, який не стосується захисту прав споживача, а тому, суд вважає, що позивачем безпідставно зазначено посилання на ЗУ "Про захист прав споживачів", як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 2 Закону України " Про судовий збір ", платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі ( ч. 1 ст. 4 Закону України " Про судовий збір " ).

З 01 січня 2019 року, згідно із Законом України " Про Державний бюджет України на 2019 рік " прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 921, 00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України " Про судовий збір ", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб , а тому позивачу необхідно сплатити суму судового збору у розмірі, передбаченому Законом України " Про судовий збір ", що складає 768,40 грн. (рахунок на сплату судового збору: рахунок отримувача - UA6026011 , Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030200, отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ, Банк одержувача - Казначейство України (ЕАП)).

Враховуючи те, що позивач не позбавлений можливості усунути викладені зауваження суд, відповідно до ст.185 ЦПК України, вважає вірним залишити заяву без руху і надати ОСОБА_1 строк для виправлення зазначеного недоліку.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 348 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінтеч Лаб " про визнання недійсною Заяви-приєднання до Договору надання коштів - залишити без руху, надавши стороні заявника строк для усунення недоліку, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною і повертається стороні заявника.

Суддя: