Справа № 559/1751/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря Крушняк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 січня 2019 року він уклав із ОСОБА_2 договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 42180 гривень з умовою їх повернення до 01 квітня 2019 року. Договір укладено у письмовій формі 10 січня 2019 року та посвідчений приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С.П.,однак станом на дату дійсної претензії позичальник свої зобов`язання не виконав, та відмовляється виконувати.

Згідно п. 2 сума безпроцентної позики, встановлена в п.1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обязі.

Також пунктом 3.1. договору про надання безпроцентної позики, передбачено нарахування 10 процентів від зазначеної суми за кожен місяць прострочки.

В зв`язку з тим, що позичальник не виконував свої грошові зобов`язання, позикодавець 23.04.2019 року звернувся з письмовою претензією про повернення позики, однак дана претензія залишилась без належного реагування та виконання.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 59980,46 грн., що складається із основної суми позики в розмірі 42180 грн, інфляційні втрати- 505,51 грн., 3% річних -422,95 грн, пеня- 16872 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, попередньо подавши до суду заяву, де просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 10 січня 2019 року сторони уклали між собою договір позики, згідно з яким ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 42180 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 01 квітня 2019 року, про що свідчить договір позики (а.с.8)

Наявність вказаного договору у кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк.

Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи № 6-79цс14, відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-63 цс13, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

З урахуванням вищезазначених норм, а також врахувавши правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-63 цс 13, з якої вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що договір позики, який підтверджує укладення договору позики, засвідчує факт передачі коштів позикодавцем ОСОБА_1 позичальнику ОСОБА_2 .

Виходячи з вищенаведеного та наявних у справі доказів, суд вважає, що договір позики від 10 січня 2019 року, як борговий документ свідчить про існування між сторонами договірних відносин, та засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Наявність у позивача оригіналу вказаного боргового документу є належним та допустимим доказом, як факту отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів та його волевиявлення у встановлені терміни повернути борг, так і невиконання відповідачем даних боргових зобов`язань.

З детального аналізу змісту договору позики від 10.01.2019 року вбачається, що при його складанні сторонами було дотримано всіх істотних умов, а саме: зазначено дату складання, прізвища, ім`я і по батькові сторін, суму позики, строк повернення боргу, відповідальність за невиконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено той факт, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний повернути позивачу 59980,46 гривень боргу за позикою, а саме:

Період за який розраховується індекс інфляції: Квітень 2019 року - червень 2019 року. Індекси інфляцій: - у квітні 2019 р. - 101,00% ; - у травні 2019 р. 100,7%; у червні- 99,5%. Формула розрахунку: [Втрати від інфляції] = [Сума боргу] х [Індекс інфляції період з лютого 2017 р. по червень 2017 р.] - [Сума боргу]

Сума боргу становить 42180,00 грн. Сукупний індекс інфляції за квітень- червень 2019 року становить 101,20% (101,00%*100,7%*99,5%=101,2%)

Розрахунок: 505,51 грн. =42180,00 грн. х 101,2% - 42180,00 грн.

Таким чином, розмір інфляційних втрат у зв`язку з простроченням виконання відповідачем договору становить 505,51 грн.

Розрахунок 3% річних.

Формула розрахунку: [Сума 3% річних] = ([Сума боргу] х [Проценти річні]) / [Кількість днів у році] х [Кількість днів прострочення]

Сума боргу становить 42180,00 грн. Кількість днів прострочки: 121 (на день проведення розрахунку 01.08.2019 р.) Кількість днів у році: 365

Розрахунок: 422,95 грн. = (42180,00 грн. х 3%) / 365 дн. х 121 дн.

Таким чином, розмір 3% річних у зв`язку з простроченням виконання відповідачем договору становить 422,95 грн.

Розрахунок пені: 42180*10%=4218,00:4 (кількість місяців прострочки)= 16872 грн.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням штрафних санкцій.

Судом встановлено, що кінцевою датою повернення боргу є 01.04.2019 року. Також сторони погодились, що у випадку порушення зобов`язання, відповідач сплачує 10 процентів від суми позики за кожен місяць прострочення.

Згідно ч.І ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ( п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись, ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики про стягнення позики- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 борг за договором позики в сумі 59980,46 грн., що складається із основної суми позики в розмірі 42180 грн, інфляційні втрати- 505,51 грн., 3% річних -422,95 грн, пеня- 16872 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 сплачений судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець