Справа № 530/1029/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

10.09.2020 року м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого-судді Дем`янченка С.М., за участю секретаря Тараненко Т.І. розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в місті Зіньків, Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дейкалівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями,-

в с т а н о в и в:

З позову вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , баба позивача, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з будинку літ-А-1 садибного типу з господарськими будівлями та спорудами -літньою кухнею - Літ. Б, б, сараєм - Літ. В, сараєм - Літ. Г, погрібом - Літ. г, воротами огорожі №1, огорожею №2, колодязем питним - №3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вище вказане домоволодіння станом на 01.07.1990 року відносилось до господарства типу "колгоспний двір". На вказану дату в ньому проживали та являлись членами колгоспного двору голова двору - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_4 - внук, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - внука. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну померлій частину домоволодіння бувшого колгоспного двору та на інше майно. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким належний їй житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями що знаходиться в с. Дейкалівка Зіньківського району Полтавської області, земельну частку (пай) сертифікат ПЛ № 0050719 та все її майно заповіла внучці ОСОБА_1 . Спадкоємцем за заповітом на вищевказану спадщину, являється позивач ОСОБА_1 , інші спадкоємці відсутні. Після смерті ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину шляхом подачі до державного нотаріуса заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач ОСОБА_1 не може одержати в державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на належне ОСОБА_3 домоволодіння, через те, що належні правовстановлюючі документи на домоволодіння відсутні. В зв`язку з вище викладеним позивач змушена була звернутися з позовом до суду в якому просила ухвалити рішення, яким визнати в цілому право власності на житловий будинок літ-А-1 садибного типу з господарськими будівлями та спорудами -літньою кухнею - Літ. Б, б, сараєм - Літ. В, сараєм - Літ. Г, погрібом - Літ. г, воротами огорожі №1, огорожею №2, колодязем питним- №3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.08.2020 року відкрито провадження по справі

В судове засідання учасники справи не з`явились, від них позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, представник відповідача Дейкалівської сільської ради, Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позов визнав, третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена, про причину неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Дейкалівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дейкалівка Зіньківського району, Полтавської області ( а.с.8). ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Дейкалівка, Зіньківського району, Полтавської області (а.с.4). ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Дейкалівка Зіньківського району, Полтавської області ( а.с.7). Відповідно до заповіту від 06.12.2000 року посвідченого секретарем Дейкалівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області Педик Л.І. ОСОБА_3 на випадок смерті зробила слідуюче розпорядження, яким: належний їй житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Дейкалівка Зіньківського району Полтавської області ,земельна частка (пай) сертифікат ПЛ № 0050719 та все її майно заповіла внучці ОСОБА_1 (а.с.14). Домоволодіння в АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року відносилось до господарства типу "колгоспний двір". На вказану дату в ньому проживали та являлись членами колгоспного двору голова двору - голова двору ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_4 - внук, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - внука (а.с.9). З довідки Дейкалівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області від 11.08.2020 року вбачається, що на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 і разом з нею проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_5 - внук ( а.с.10). Як вбачається з повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори від 14.08.2020 року, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 26/2006 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини та ОСОБА_2 про відмову від спадщини, претензії від кредиторів відсутні.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України" Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року№ 885-ХІІбув введений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"(далі Постанова) роз`яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже позивач є спадкоємцем за заповітом щодо спадщини ОСОБА_3 частини будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. У справі встановлено, що перешкодою для видачі позивачеві нотаріусом свідоцтва про право на спадщину є відсутність належним чином оформлених документів про право власності спадкодавця на будинок із надвірними спорудами, хоча його право власності виникло з підстав, встановлених на дату будівництва записом у по господарській книзі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п.1ч.2ст.16ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року відносилось до господарства типу "колгоспний двір". На вказану дату в ньому проживали та являлись членами колгоспного двору голова двору- ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_4 -внук, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - внука, тобто кожен з членів колгоспного двору мав ј його частини. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та заповіла належний їй житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Дейкалівка Зіньківського району Полтавської області внучці ОСОБА_1 , тобто заповіла свою ј частину. Після смерті останньої спадкоємцем за заповітом належної їй частини майна стала внучка ОСОБА_1 , яка у встановлений законом термін звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого заведено спадкову справу. А тому їй належить 2/4 частини в спірному будинковолодінні, оскільки ОСОБА_2 не заперечує, щоб право власності на її частину у майні колгоспного двору перейшло до ОСОБА_1 тому за позивачем слід визнати право власності на ѕ частини будинковолодіння.ОСОБА_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому ОСОБА_3 не могла розпорядитися його часткою, яка належала йому як члену колгоспного двору, докази того, що ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_5 суду не надано, а тому суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Дейкалівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями.

На підставі викладеного та керуючись ст. 524, 529, 549, 560 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст.321, 328,392, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1268-1270, 1299 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.12,13, 81,189-200, 203, 210 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дейкалівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями - задоволити частково.

Визнати в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку літ-А-1, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами -літньою кухнею - Літ. Б, б, сараєм - Літ. В, сараєм - Літ. Г, погрібом - Літ. г, воротами огорожі №1, огорожею №2, колодязем питним- №3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в тому числі з урахуванням 1/4 частини, яка належить їй як члену колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя -