РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/6075/20

Провадження № 22-ц/4815/825/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Бучко Т.М.

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання : Тхоревський С.О.,

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

У квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в складі формування Цивільної оборони.

В обґрунтування заяви покликається на те, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та інвалідом 2 групи, захворювання якого пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В період з 1 серпня 1986 року по 30 серпня 1986 року з основного місця роботи - Рівненського АТП 15654 був відряджений до Київського АТП 13068, при якому діяв штаб Цивільної оборони, та виконував в зоні відчуження роботи в рамках забезпечення заходів Цивільної оборони. Вважає, що відповідно до ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на статус особи з інвалідністю внаслідок війни та отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Для цього необхідно встановити факт його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в складі формувань Цивільної оборони, так як відповідні розпорядчі документи підприємства-роботодавця не збереглися, а самі підприємства припинили свою діяльність.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2020 року провадження у даній справі закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що у зоні відчуження перебував з 01.08.1986 року по 30.08.1986 рік, згідно відрядження з основного місця роботи - Рівненське АТП 15654 де працював водієм та здійснював доставку продуктів до населених пунктів постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

При підприємстві (Київське АТП 13068), куди був відряджений, діяв штаб Цивільної оборони, вказані роботи виконувались в рамках забезпечення заходів Цивільної оборони, що підтверджується довідкою №10 від 23.12.1992 року, яка підписана Начальником штабу Цивільної оборони АТП 13068 - В.А. Журавським.

Зазначає, що згідно положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оброни СРСР від 06.07.1975 року №90, усі громадяни, які виконували роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС залучались в складі формувань Цивільної оброни.

З цих підстав, просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Рівненської міської ради до суду не з`явився, однак у відзиві на апеляційну скаргу, зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою, так як неможливо встановити в окремому провадженні юридичного факту залучення заявника до складу невоєнізованих формувань цивільної оброни для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки це фактично підтвердить належність заявника до інвалідів війни.

Просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, тому в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність заявника до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

З такими висновками колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Зі змісту заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення вбачається, що з 01.08.1986 року по 30.08.1986 рік, згідно відрядження з основного місця роботи - Рівненське АТП 15654 де працював водієм та здійснював доставку продуктів до населених пунктів постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

При підприємстві (Київське АТП 13068), куди був відряджений, діяв штаб Цивільної оборони, вказані роботи виконувались в рамках забезпечення заходів Цивільної оборони, що підтверджується довідкою №10 від 23.12.1992 року, яка підписана Начальником штабу Цивільної оборони АТП 13068 - В.А. Журавським.

На даний час Київське АТП 13068 та Рівненське АТП 15654 припинило свою діяльність, правонаступники відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі також - Порядок).

Оскільки у заявника відсутні належні та допустимі докази щодо підтвердження залучення його до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони, він звернувся до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність його дій, спрямованих на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Однак, законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, тому в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність заявника до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 310/8703/17 (провадження № 14-98 цс 19).

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухвали суду та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 вересня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук