Провадження № 2/161/2742/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивують тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2012. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у вказаному житлі як попередній власник квартири. Разом з тим, незважаючи на реєстрацію, останній в квартирі ніколи не проживав і не проживає. Інтересу до житла відповідач не виявляє, витрат по його утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку зняти відповідача з реєстрації не має можливості. Відтак позивачі вважають, що дана обставина не дозволяє їм розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються їхні права та інтереси, як власників майна.

А тому, просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачі, кожен зокрема, подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 7) доводиться та обставина, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить житлова квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей внесених у будинкову книгу А №127421 (а.с. 11-14), відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вищевказана обставина підтверджується і відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в спірному житлі як попередній власник житла.

Судом встановлено, що договір про порядок користування житловим приміщенням після набуття позивачем права власності на квартиру, між сторонами не укладався.

Позивачі не надавала згоду на проживання відповідача ОСОБА_3 в спірній квартирі. Відповідач ОСОБА_3 не є членом сім`ї позивачів.

Актом про не проживання особи за місцем реєстрації підтверджується та обставина, що відповідач ОСОБА_3 в квартирі зареєстрований, але не проживає починаючи з 10.10.2012 року.

Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у квартирі позивачів.

Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивачів по даний час, порушує їхні права та законні інтереси, як власників на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 319, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.09.2020

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій