Пров. №2/766/342/20
25 лютого 2020 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Неменко Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач 29.05.2019 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що він є співвласником спірної квартири. Починаючи з 2013 року, після розірвання шлюбу з його сином ОСОБА_2 у квартирі фактично не проживає, однак, відмовляється добровільно знятись з реєстраційного обліку, внаслідок чого змушений звернутись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 серпня 2019 року залишено позов ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_4 залишено без розгляду; задоволено клопотання представника позивача про виклик в судове засідання свідків у зв`язку з чим розгляд справи відкладено.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 грудня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 .
В судовому засіданні, яке відбулось 16.12.2019 року позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та дали пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечували. Пізніше надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.
Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 16.12.2019 року в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що відповідачка ОСОБА_6 з 2012 року фактично у квартирі не проживає, всі речі зібрала та виїхала у невідомому напрямку. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачці проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні.
Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 16.12.2019 року в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_2 з кінця 2012 року не проживає у квартирі АДРЕСА_2 . У відповідачки є трикімнатна квартира. Вона самостійно зібрала свої речі та виїхала з квартири, оскільки сварилася з ОСОБА_3 . Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачці проживати у житлі їй невідомі, її речі у квартирі відсутні.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, заслухав вступне слово позивача та його представника, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджено договором купівлі продажу квартири від 23.07.2010 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26807467 від 23.07..2010 р. (арк. справи 8-9).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.03.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 08.04.2013 р. (арк. справи 10).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №167797451від 23.05.2019 р., вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві власності квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (арк. справи 13).

Відсутність речей відповідачки та її не проживання у спірному житловому приміщенні підтвердили допитані в судовому засіданні 16.12.2019 р. свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мала об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їй позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для її відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало.

Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з 2013 року, без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складене 25 лютого 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 90, 235, 258, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), третя особа: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяО. В. Ус