Справа № 465/3747/18 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/811/1179/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Мельничук О.Я., Цяцяка Р.П.,

розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття, у розмірі 4000 грн. та на її утримання з дня звернення до суду та до досягнення ОСОБА_5 трьохрічного віку у розмірі 2000 грн.

03 грудня 2019 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просив стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , починаючи з дня зверенення до суду до досягнення дітьми повноліття, у розмірі 5000 грн. щомісяця та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 починаючи з дня звернення до суду до досягнення ОСОБА_5 трьохрічного віку, у розмірі 2500 грн. щомісячно.

В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що 02 червня 2012 року, вона ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_1 у відділі РАЦС Франківського району м. Львова. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач пішов із сім`ї, проживає окремо. Діти проживають разом з позивачкою. Зараз вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Їй самостійно необхідно забезпечувати дітей і себе всім необхідним для нормальної життєдіяльності: їсти, одягатись, сплачувати житлово-комунальні послуги, сплачувати батьківську плату за відвідування дочкою закладу дошкільної освіти, займатись розвитком дітей, медичним доглядом, купувати інші речі, яких потребують діти. Крім основних занять у закладі дошкільної освіти, дочкою відвідує заняття з англійської мови, художньої гімнастики та з танців, які надаються на платній основі.

ОСОБА_1 надає матеріальну допомогу на утримання дітей та її утримання. Але відповідач шантажує її і висловлює умови надання коштів через спілкування з дітьми. Вона та діти потребують стабільного матеріального забезпечення в достатньому розмірі для повноцінного життя та для розвитку здібностей доньки. ОСОБА_1 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, він майже не цікавиться дітьми, байдужий до їх матеріального забезпечення, фізичного та духовного розвитку.

Розмір офіційної заробітної плати відповідача є незначним, порівняно з його дійсними доходами, які він повністю витрачає на свої потреби. Про це може свідчити те, що у квітні 2019 року відповідач придбав легковий автомобіль та винаймає кватиру.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду 20.06.2018 року.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 починаючи з дня звернення до суду до 04 грудня 2020 року - часу досягнення сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 трьохрічного віку у розмірі 1 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь держави 1681 грн. 60 коп. судового збору.

Судові витрати залишено за сторонами.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст.430 ЦПК України.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивачем не надано жодного доку на підтвердження того, що відповідач не сплачує аліменти та доказів спроможності сплати аліментів на утримання дружини. Стверджує, що аліменти на дітей сплачувалися відповідачем добровільно, відтак твердження в позовній заяві, що підставою подання позову є відмова відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей є безпідставною. Вважає, що суд незаконно зобов`язав відповідача сплачувати аліменти на утримання позивача відповідно до ст. 84 СК України, не встановивши при цьому факт наявності чи відсутності фінансової спроможності надавати таке утримання. Звертає увагу на те, що представник позивача після закриття підготовчого провадження у справі та проведення судового засідання по суті спору подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які не можуть бути належними та допустимими.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині таким вимогам відповідає.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого 02 червня 2012 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 02 червня 2012 року, актовий запис № 209.(том 1 арк.спр. 5).

Шлюб розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2019 року.

Згідно з копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданим 21 листопада 2012 року Франківським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 народилася, ІНФОРМАЦІЯ_5 та її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .(том 1 арк. спр. 6)

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , виданим 06 грудня 2017 року Шевченківським районним у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .(том 1 арк. спр. 7)

Відповідно до довідки № від 22 червня 2018 року, виданої Франківським відділом соціального захисту управління соціального захисту ДГП ЛМР ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Франківському відділі соціального захисту та отримує щомісячну допомогу при народженні однієї дитини та за період з грудня 2017 року по травень 2018 року отримала допомогу в розмірі 4300 грн. (том 1 арк. спр. 8)

Згідно з довідкою № 34 від 06 червня 2018 року, виданою Закладом дошкільної освіти № 134 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Заклад дошкільної освіти № 134 з 17 серпня 2012 року та відвідує додаткові заняття з англійської мови та художньої гімнастики з оплатою 30 грн. за одне заняття (8 занять в місяць). Також здійснюється оплата за харчування дитини в сумі 22,80 грн. за один день відвідування. За час перебування дитини в Закладі дошкільної освіти № 134 дитиною займається лише мама, батько дитину в садок не приводив та не забирав, також не відвідував жодні заходи, які відбувалися в садку. (том 1 арк. спр. 9)

Відповідно до характеристики вих. № 35 від 06 червня 2018 року, виданої Закладом дошкільної освіти № 134 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує Заклад дошкільної освіти № 134 з 17 вересня 2015 року, вона охоче відвідує дитячий садок, любить малювати та гратися з дітьми. Дівчинкою займається матір, вона доглянута, акуратна, охайна. Всі заходи, які організовуються в садочку відвідує лише матір, батько з`являється рідко. (том 1 арк. спр. 10)

Згідно з довідкою, виданою 12 червня 2018 року Громадським об`єднанням Спортивно-танцювальний Клуб «Dance 42» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Спортивно-танцювальний Клуб «Dance 42» з 01 квітня 2018 року. Заняття відбуваються 2 рази в тиждень(8 в місяць). Благодійний членський внесок в місяць становить приблизно 250 грн. Крім того, 2 рази на рік проводяться відкриті показові заняття з додатковим внеском 150 грн. (том 1 арк. спр. 11)

Відповідно до довідки Форми № 2 вих. № 2207 від 14 червня 2018 року, виданої ЛКП «Магістральне», квартира № 96 , що в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_8 та в квартирі зареєстровані ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (том 1 арк. спр. 12)

Згідно з довідкою № 15 від 01 серпня 2018 року, виданою ФОП ОСОБА_10 ОСОБА_1. працює у ФОП ОСОБА_10 на посаді складальника меблів з місячним окладом 3 723 грн. Загальний стаж праці складає 2 роки та 3 місяці, за період з серпня 2017 року по липень 2018 року його дохід становить 42 651,63 грн. (том 1 арк. спр. 33)

Відповідно до довідки № 168 від 05 листопада 2019 року, виданої Ліцеєм № 2 Львівської міської ради ОСОБА_4 навчається в 1-Д класі Ліцею № 2 Львівської міської ради. (том 1 арк. спр. 113)

Згідно з договором оренди квартири від 04 квітня 2018 року ОСОБА_1 орендував квартиру АДРЕСА_3 та розмір орендної плати становив 5200 грн. за місяць. (том 1 арк. спр. 131-132)

Відповідно до довідки № 14 від 04 листопада 2019 року, виданої ФОП ОСОБА_10 ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_10 на посаді менеджера з логістики з місячним окладом 4 173грн. та за період з січня 2019 року по травень 2019 року його дохід становить 28853,45 грн.(том 1 арк спр. 179)

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 в період з 13 червня 2019 року по 02 серпня 2019 року працював у ТзОВ «АДС ЗАХІД» на посаді логіста та загальна сума доходу за даний період становить 4887,25 грн. (том 1 арк спр. 177)

Згідно з довідкою № 17 від 04 листопада 2019 року, виданої ТзОВ «АДС ГРУП УКРАЇНА», ОСОБА_1 дійсно працює на підприємстві з 29 серпня 2019 року на посаді начальника виробничого відділу та розмір доходів за період з 29 серпня 2019 року по 31 жовтня 2019 року становить 10798,83 грн. (том 1 арк. спр. 178)

Відповідно до розрахунку сплачених аліментів та додаткових витрат на дітей ОСОБА_1 за період з квітня 2018 року по грудень 2019 року добровільно перерахував на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліменти на загальну суму 89776,08 грн. та 12261,3 грн. додаткові витрати, що підтверджується відповідними чеками. (том 1 арк. спр. 190-191)

Отримання даних коштів підтвердила позивачка в судовому засіданні.

Відповідно до розрахунку по сплачених аліментах, наданого 21 грудня 2019 року представником позивача за період з червня 2018 року по грудень 2018 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_3 34 000 грн. та за період з січня 2019 року по листопад 2019 року перерахував 55000 грн.(том 1 арк спр. 207)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення аліментів, враховуючи встановлену законодавством рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини.

Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України).

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання дітей, колегія суддів з врахуванням встановлених усіх обставин справи та положення ч. 2 ст. 182 СК України, погоджується також із визначеним розміром аліментів судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей у зв`язку з добровільною сплатою відповідачем коштів не заслуговують на увагу з огляду на те, що зазначена обставина не позбавляє особу, з якою проживають діти, згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України, на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Доводи апеляційної скарги про недоведення позивачем спроможності відповідача утримувати дружинуколегія суддів відхиляє, з огляду на те, що у матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження матеріального стану відповідача та відповідачем не спростовано спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, вбачається, що рішення суду першої інстанції ухвалене згідно з вимогами чинного законодавства, належно обґрунтовано та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ураховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в цій справі, є дата складення повного судового рішення - 18 серпня 2020 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Цяцяк Р.П.