Справа № 932/2308/20
Провадження №2-з/932/26/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сліщенка Ю.Г.

при секретарі Лежньові О.Р.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просили забезпечити позов шляхом встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «КАНГАРО ГРУП», Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Дніпровській міській раді, Комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради та будь-яким іншим особам, до вирішення справи по суті вчиняти наступні дії:

-відчужувати та передавати в оренду/суборенду нежитлове вбудоване приміщення №І-Х загальною площею 274,4 кв.м. (в т.ч. вхід у підвал В та В1 24,2 кв.м.), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

-виконувати договір оренди №86-ДРА/20 від 31 січня 2020 року, укладений між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАНГАРО ГРУП»;

-проникати, займати, входити у підвальній приміщення будинку АДРЕСА_1 , або будь-яким іншим чином чинити перешкоди у використанні підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 позивачам.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявники вказали наступне. 15 квітня 2019 року за територіальною громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради було зареєстровано право власності на підвал житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 250,2 кв.м., номер запису 31257886. Запис був здійснений державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 на підставі Витягу з Реєстру об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, серія та номер 4566, виданий 09 квітня 2019 року, видавник Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають у спільній частковій власності (по Ѕ частині кожна) квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 277,1 кв.м. на підставі договору дарування №406 виданого 27 грудня 2018 року та зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем. Крім того, ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення кафе, яке знаходиться у цьому ж будинку (буд. АДРЕСА_1 ), загальною площею 281,5 кв.м. Вказане приміщення належить їй на підставі договору дарування нерухомого майна, серія та номер 384, виданого 27 квітня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б.. Право власності на вказане приміщення зареєстроване за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 квітня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., номер запису про право власності 25929525, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:01. Частина приміщення площею 46,4 кв.м. знаходиться в підвалі будинку. Будинок АДРЕСА_1 знаходиться в управлінні ОСББ «Шевченка, 36», який прийняв будинок по Акту приймання передачі об`єкта в управління від 24 травня 2019 року від КП «ЖИЛСЕРВІС-2» ДМР.

В Акті приймання передачі зазначено технічні характеристики будинку, зокрема, що площа підвалів будинку складає 250,2 кв.м., тобто майже весь підвал будинку (238,5 кв.м. із 250,2 кв.м. загальної площі підвалу) знаходиться у приватній власності позивачів. Залишок 11,7 кв.м. є допоміжним приміщенням, співвласниками якого являються власники квартир у будинку і яке знаходиться в управлінні ОСББ.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що у лютому 2020 року до них з`явились особи, які вказали що вони є орендарями підвальних приміщень у будинку АДРЕСА_1 . Вказані особи пред`явили договір оренди №86-ДРА/20 від 31 січня 2020 року, укладений між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАНГАРО ГРУП», предметом якого є оренда нежитлових вбудованих приміщень №І-Х загальною площею 274,4 кв.м. (в т.ч. вхід у підвал В та В1 24,2 кв.м.), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у підвалі 2-х поверхового будинку, після чого заявникам стало відомо про реєстрацію власності за територіальною громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Заявники вказують, що на момент реєстрації права власності на підвал за територіальною громадою м. Дніпр в особі Дніпровської міської ради та передачі останнім приміщення в оренду вказане майно перебувало у власності заявників, а тому така реєстрація є незаконною та повинна бути скасована, а договір оренди повинен бути визнаний недійсним.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачами на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідачів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №199227130 сформованої 06.02.2020 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є власниками нерухомого майна (по Ѕ частині кожна): квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 277,1 кв.м. на підставі договору дарування №406 виданого 27 грудня 2018 року та зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем. Також з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №122287601 сформованої 27.04.2018 року, ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення кафе, яке знаходиться у цьому ж будинку (буд. АДРЕСА_1 ), загальною площею 281,5 кв.м. Вказане приміщення належить їй на підставі договору дарування нерухомого майна, серія та номер 384, виданого 27 квітня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б. Право власності на вказане приміщення зареєстроване за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 квітня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., номер запису про право власності 25929525, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:01. Частина приміщення площею 46,4 кв.м. знаходиться в підвалі будинку.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак суд прийшов до висновку, що заява заявників про забезпечення позову підлягає задоволенню і вважає за необхідне застосувати такий вид забезпечення позову як заборона Товариству з обмеженою відповідальністю «КАНГАРО ГРУП», Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Дніпровській міській раді, Комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради та будь-яким іншим особам, до вирішення справи по суті вчиняти наступні дії:

-відчужувати та передавати в оренду/суборенду нежитлове вбудоване приміщення №І-Х загальною площею 274,4 кв.м. (в т.ч. вхід у підвал В та В1 24,2 кв.м.), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

-виконувати договір оренди №86-ДРА/20 від 31 січня 2020 року, укладений між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАНГАРО ГРУП»;

-проникати, займати, входити у підвальній приміщення будинку АДРЕСА_1 , або будь-яким іншим чином чинити перешкоди у використанні підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 позивачам.

Оскільки накладення арешту на нерухоме майно не спричиняє жодних матеріальних збитків відповідачам, суд не вимагає від заявників забезпечення збитків відповідачам, які можуть бути спричинені забороною, належного позивачам нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «КАНГАРО ГРУП», Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Дніпровській міській раді, Комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради та будь-яким іншим особам, до вирішення справи по суті вчиняти наступні дії:

-відчужувати та передавати в оренду/суборенду нежитлове вбудоване приміщення №І-Х загальною площею 274,4 кв.м. (в т.ч. вхід у підвал В та В1 24,2 кв.м.), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

-виконувати договір оренди №86-ДРА/20 від 31 січня 2020 року, укладений між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАНГАРО ГРУП»;

-проникати, займати, входити у підвальній приміщення будинку АДРЕСА_1 , або будь-яким іншим чином чинити перешкоди у використанні підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 позивачам, до виконання рішення суду.

Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, а згідно до ч. 10ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.Г. Сліщенко