Номер провадження 2/495/2471/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Варзієва Тимура Аллановича про забезпечення позову по цивільній справі № 947/20141/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності,

В С Т А Н О В И В:

До провадження судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишка В.В. надійшла цивільна справа № 947/20141/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності.

Разом з вищевказаною справою надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Варзієва Тимура Аллановича про забезпечення позову по цивільній справі № 947/20141/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності.

Так, адвокат Варзієв Т.А. (представник позивачки) просить суд накласти арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:018:0046, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівничий кооператив «Дружба», яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 658248.

Вказану заяву, адвокат Варзієв Т.А. обґрунтовує тим, що 20.07.2020 року ним була подана позовна заява в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в розмірі 5 500 доларів США. Правовий зв`язок між забезпеченням позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку полягає в тому, що існує очевидна небезпека того, що у разі продажі або будь-якого відчуження вказаної земельної ділянки може зробити неможливим виконання рішення в майбутньому у разі задоволення позовних вимог позивача. Крім цього, зазначив, що під час дії карантину, доходи позивакчи значно зменшились, а відповідачка в свою чергу не реагує на прохання погасити будь-яку частину боргу.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали цивільної справи № 947/20141/20, встановивши обставини, у зв`язку з якими представник позивачки просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Однак, як вбачається із позовної заяви та матеріалів справи сума майбутнього договору купівлі-продажу земельної ділянки складає 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) доларів США, а позивачкою було передано відповідачці завдаток у розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США, які на теперішній час позивачка просить стягнути з відповідачки, про що свідчить копія розписки, яка наявна в матеріалах справи (а.с.9-10).

Таким чином, заходи забезпечення позову, які просить застосувати представник позивачки, не відповідають та не співмірні заявленим вимогам, що суперечить вимогам чинного законодавства.

У відповідності до ч.6 ст.153 ЦПК України, про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши заяву в межах заявлених вимог та наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про необґрунтованість вимог представника позивачки, у зв`язку з чим його заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149, 150, 151, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Варзієва Тимура Аллановича про забезпечення позову по цивільній справі № 947/20141/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя В.В. Мишко