Справа № 454/3012/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та втрат від інфляційних процесів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача 12261,70грн. яка складається із 3% річних та втрат від інфляційних процесів за період з 01.11.2016р. по 01.11.2019р.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2012р. №1327/1614/2012 вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 29484,55грн. завданої шкоди та 395,00грн. судового збору. Вказане рішення набрало законної сили і на момент звернення із даним позовом не було виконане. Таким чином завдання шкоди позивачу породжує у відповідача обов`язок відшкодувати завдану шкоду, а тому згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити суму боргу із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення а також 3% річних від простроченої суми. За таких обставин та посилаючись на норми цивільного законодавства України позивач змушений звернутися до суду із даним позовом до відповідача.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Пилипів В.І. просить суд відмовити у позові за безпідставністю та застосувати до позовних вимог позовну давність. Зазначає, що після набрання рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2012р. №1327/1614/2012 законної сили ОСОБА_1 28.01.2013р. звернувся до Сокальського ДВС ГТУЮ у Львівській області для примусового його виконання. Однак в грудні 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника на яке можна було б звернути стягнення. Позивач міг повторно звернутися із виконавчим листом до виконання до 29.12.2016р. однак таким правом не скористався. Тільки із січня 2018 року позивач звернувся до виконавчої служби із заявою про те, що виконавчий лист він не отримував, однак ні позивач ні державний виконавець не отримали належним чином дублікат виконавчого листа та не поновили строк на пред`явлення його до виконання. Таким чином за шкоду заподіяну у 2012 році позивач на даний час намагається стягнути грошове відшкодування, що є подвійною мірою відповідальності. Вважає, що норми ст.625 ЦК України не поширюються на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. Більше того з моменту набрання рішенням законної сили до подання даного позову минуло більше семи років, отже сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Більше того у зв`язку із безпідставністю позову відповідач змушена була понести витрати в сумі 2000.00грн. на правову допомогу, які просить стягнути із позивача.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, однак суду надано заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, проте на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності, підтримують поданий відзив та долучили підтвердження витрат на правову допомогу.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного висновку.

26.06.2012 року Червоноградський міський суд Львівської області розглянувши справу №1327/1614/2012 вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 29484,55 завданої шкоди та 395грн судового збору.

Вказане рішення набрало законної сили 18.08.2012 року, про що свідчить відмітка у копії рішення, долученого до матеріалів справи.

18.04.2018 року начальник Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі №1327/1614/2012 мотивуючи тим, що такий було втрачено під час пересилання стягувачу.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 30.05.2018р. заяву задоволено.

Однак згідно постанови, яка долучена до матеріалів справи, від 22.11.2018р. Львівського апеляційного суду ухвалу суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа у справі №1327/1614/2012.

Звертаючись 08.11.2019р. до суду із даним позовом ОСОБА_1 зазначає, що рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2012р. №1327/1614/2012 на даний час не виконане а тому бажає стягнути із відповідача 3% річних та втрат від інфляційних процесів.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18 у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд України у справі №3-1522гс16 від 26.04.2017 року сформулював правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання та зазначив, що вимоги про стягнення грошових коштів передбачених ст. 625 ЦК України не є додатковими вимогами, в розумінні ст. 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу строку позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення строку позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 подає розрахунок 3% річних за користування грошовими коштами за період 01.11.2016р. по 01.11.2019р. яка складає 2655,63грн. а також розрахунок інфляційних втрат за вказаний період, які складають 9606,07грн.

Таким чином період нарахування 3% річних та інфляційних витрат здійснено із врахуванням позовної давності у три роки на суму основного боргу, а тому є обгрунтованими, отже вимога про стягнення 12261,70грн. із відповідача підлягає до задоволення.

Таким чином із поданих позивачем доказів та доводів встановлено достатньо підстав вважати, що внаслідок невиконання рішення суду від 26.06.2012р. відповідач має боргове зобов`язання перед позивачем а тому має відшкодовувати 3% річних та інфляційних втрат.

Крім того відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Та згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином вимоги відповідача про стягнення у її користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2000.00грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, 509, 599, 625, ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , кошти у розмірі 12261,70грн. (дванадцять тисяч двісті шістдесят одна гривня 70коп.), які складаються з: 2655,63грн три відсотки річних та 9606,07грн. втрат від інфляційних процесів за період з 01.11.2016р. по 01.11.2019р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб - адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Головуючий: Л. Ю. Фарина