ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 вересня 2020 року

м.Харків

справа № 635/4481/19

провадження № 22-ц/818/3681/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року, постановлене під головуванням судді Савченко Д.М., в залі суду смт Покотилівка Харківського району Харківської області (повний текст судового рішення складено 28 квітня 2020 року), -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 126 590,96 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.01.2008 року у розмірі 126 590,96 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5033,08 грн. та заборгованості по відсоткам - 121 557,88 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати у розмірі 1921 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що при стягненні заборгованості за кредитним договором судом не враховано розміру грошових коштів, які були зараховані позивачем на погашення кредиту. ОСОБА_1 вважає, що він не має заборгованості перед Банком, оскільки повністю її погасив. А розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є належним доказом у справі; вказаний розрахунок не оформлений належним чином. Довідка про умови кредитування не є частиною договору від 08.01.2008 року. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.Крім того, позивач вказував, що АТ КБ «ПриватБанк» пропущено строки позовної давності.

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надало письмові пояснення до апеляційної скарги. Позивач вказує, що сторони погодили усі істотні умови договору, відповідач отримав кредитні картки, остання з них мала термін дії до 11.2019 року. ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконав. Станом на 31.03.1015 року сума заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 5 033,08 грн., а сума за відсотками в межах строку кредитування становить - 9 414,72 грн. Доказів належного виконання зобов`язань за договором, відповідачем суду не надано. АТ КБ «ПриватБанк» також зазначає, що позовна заява подана у червні 2019 року, тобто в межах строків давності, оскільки строк дії картки встановлено до 11/19.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, при цьому був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, що підтверджується підписом ОСОБА_1 в заяві. Тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.01.2008 року у розмірі 126 590,96 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5033,08 грн. та заборгованості по відсоткам - 121 557,88 грн.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 08 січня 2008 року ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву, отримав кредит у розмірі 10 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10 т.1).

З тексту даної анкети-заяви вбачається, що відповідач висловив свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, просить відкрити рахунок та надати зазначені в заяві послуги, зокрема кредитну картку.

02 червня 2008 року ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредитування (а.с. 11 т.1).

Станом на 30 квітня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 08.01.2008 року становить 283 377,05 грн., з яких:

- 5 033,08 грн. - заборгованість за кредитом;

-272 747,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

-5 596,27 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

Разом з тим позивач вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Як на підставу позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, тому наявні підстави для стягнення заборгованості у розмірі 126 590 грн., яка складається з наступного:

- 5 033,08 грн. - заборгованість за кредитом;

-121 557,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 08.01.2008 року по 30.05.2018 року.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Матеріали справи свідчать про те, що у анкеті-заяві позичальника від 08.01.2008 року процентна ставка не зазначена (а.с.10).

02 червня 2008 року ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредитування (а.с. 11 т.1).

З даної довідки вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки, пені та штрафу, а саме, базова відсоткова ставка на місяць становить 3 проценти, розмір щомісячних платежів 7 процентів від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставку за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 проценту від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більш ніж 50 грн. Розмір штрафів при порушенні термінів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів: 250 грн. + 5 процентів від суми позову.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір заборгованості і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08.01.2008 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови (а.с.12-17 т.1).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

До спірних правовідносин не може бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин погодження сторонами цих умов.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови безпосередньо не підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, який міститься в матеріалах даної справи не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.01.2008 року шляхом підписання заяви-анкети.

Висновок суду першої інстанції про те, що відповідач був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що підтверджується підписом ОСОБА_1 в заяві, - не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково, з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що відповідачем підписана анкета-заява від 08.01.2008 року та підписана довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредитування (а.с. 11 т.1).

З даної довідки вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки, пені та штрафу, а саме, базова відсоткова ставка на місяць становить 3 проценти, розмір щомісячних платежів 7 процентів від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставку за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 проценту від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більш ніж 50 грн. Розмір штрафів при порушенні термінів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів: 250 грн. + 5 процентів від суми позову.

Позичальником використовувалися кредитні кошти, проте в добровільному порядку у строки, передбачені договором, АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті.

ОСОБА_1 не заперечує факт укладення кредитного договору. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав відповідач не заявляв.

ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами за отриманими ним кредитними картками, строк дії останньої був встановлений до 11/2019 року.

Згідно наданої позивачем довідки, станом на 30 квітня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 08.01.2008 року становить 283 377,05 грн., з яких:

- 5 033,08 грн. - заборгованість за кредитом;

-272 747,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

-5 596,27 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

Проте позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 08.01.2008 року у розмірі 126 590 грн., яка складається з наступного:

- 5 033,08 грн. - заборгованість за кредитом;

-121 557,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 08.01.2008 року по 30.05.2018 року.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів належного виконання зобов`язань за вказаним договором відповідачем суду не надано.

Оскільки відповідачем підписана довідка про умови кредитування, де вказана початкова базова відсоткова ставка в розмірі 3% на місяць - тобто 36% на рік, то заборгованість за процентами слід рахувати саме за цією відсотковою ставкою.

Сума заборгованості відповідача за відсотками в межах строку кредитування становить - 9 414,72 грн.

До суду апеляційної інстанції представником АТ КБ «ПриватБанк» надані письмові пояснення, в яких позивач вказує, що станом на 31.03.1015 року сума заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 5 033,08 грн., а сума за відсотками в межах строку кредитування становить - 9 414,72 грн. Доказів належного виконання зобов`язань за договором, відповідачем суду не надано.

Колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором б/н від 08.01.2008 року у розмірі 14 447,80 грн., з яких: 5 033,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 9 414,72 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625 ЦК України позивач не пред`явив.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він не має заборгованості перед Банком, оскільки повністю її погасив, - спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання ОСОБА_1 на пропуск позивачем строків давності, - не приймаються до уваги, оскільки строк перевипущеної картки встановлений до 11/19, а з позовом Банк звернувся у червні 2019 року.

З урахуванням вказаного рішення суду першої інстанції слід змінити, а позовні вимоги - задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі позову АТ КБ «ПриватБанк» було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. Позовні вимоги задоволені на 11,4% (з 126 590.96 грн. на 14 447,80 грн.). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 219 грн. (11,4% з 1921 грн.). Разом з тим вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволені на 88,6%. При подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 881,50 грн. У зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 553 грн. (88,6% від 2881,50 грн.).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року - змінити.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08.01.2008 року у розмірі 14 447,80 грн., з яких: 5 033,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 9 414,72 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 219 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 553 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук