Провадження № 2/686/826/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Петльованої Л.В.,

з участю:

представника позивача Нагнибіди В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колективного підприємства «Цивільжитлобуд» про стягнення коштів,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до КП «Цивільжитлобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також моральної шкоди, посилаючись на те, що 16 жовтня 2018 року її було звільнено з посади підсобного робітника з КП «Цивільжитлобуд». На день звільнення заборгованість підприємства перед позивачем становила 38 860 грн 34 коп., яка до цього не виплачена. Крім цього з урахуванням індексу інфляції сума заборгованості по заробітній платі 41 785 грн 54 коп. За порушення строку остаточного розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Позивач просить стягнути середній заробіток за період з 16 жовтня 2018 року по 13 червня 2019 року в сумі 38 643 грн 88 коп. Також, невиплатою заробітної плати що поставило позивача у скрутне матеріальне становище, спричинило душевні, фізичні та психічні страждання було завдано моральної шкоди, розмір якої ОСОБА_1 визначила в сумі 10 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив.

Із згоди представника позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України

1.Фактичні обставини встановлені судом за зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , працювала на посаді підсобного робітника Колективного підприємства «Цивільжитлобуд», з якої була звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю від 12 грудня 2018 року складеного Управлінням Держпраці у Хмельницькій області встановлено наявність заборгованості КП «Цивільжитлобуд» по заробітній платі перед ОСОБА_1 в сумі 38 860 грн 34 коп.

Таким чином у зв`язку із не проведенням остаточного розрахунку при звільненні, за наявності вини відповідача у позивача виникло право вимагати стягнення наявної заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку із їх несвоєчасною виплатою, середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також моральної шкоди.

2.Мотивована оцінка кожного аргументу наведеного учасниками справи, порушення права.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що з вини позивача згідно вимог ст.ст.115-117 КЗпП України виникла заборгованість із заробітної плати, яка в день звільнення погашена не була, а тому має право на стягнення компенсації, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також моральної шкоди.

Суд, частково погоджується із такими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Обов`язок своєчасної виплати заробітної плати покладений на роботодавця ст.115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ст.3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми

нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Оскільки відповідачем заборгованість по заробітній платі станом на 13 червня 2019 року не погашена, суд частково погоджується із розрахунком компенсації, наданим позивачем, а саме розмір компенсації має становити 2 717 грн 31 коп. = 38 860 грн 34 коп. х 1,017 х 1,014 х 1,008 х 1,01 х 1,009 х 1,01 38 860 грн 34 коп.

Суд, погоджується із розрахунком середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих Пенсійним фондом України, а також особової картки по нарахування заробітної плати вбачається, що розмір заробітної палати позивача у серпні 2018 року становив 5 580 грн, а у вересні 2018 року 5 850 грн. Середній розмір заробітної плати за один робочий день становив (5 580 грн + 5 850 грн)/42 робочих дні = 272 грн 14 коп.

Середній заробіток за час затримки розрахунку становить 38 643 грн 88 коп. = 272 грн 14 коп. х 142 робочих дні (за період з 16.10.2018 року по 13.06.2019 року).

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, оцінюючи глибину, тривалість душевних страждань, кількість часу та зусиль витрачених для вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права, тяжкість вимушеність змін життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, незаконність дій відповідача щодо невиплати заробітної плати, та нездійснення повного розрахунку при звільненні, враховуючи вимоги розумності, справедливості, виваженості суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яку слід визначити у розмірі 5 000 грн.

3.Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування.

Право на своєчасне отримання винагороди захищається законом, про що зазначено у ст.43 Конституції України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Право працівника на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору закріплено у ст.21 Закону України «Про оплату праці».

Строки виплати заробітної плати врегульовано ст.115 КЗпП України та ст.24 закону України «Про оплату праці», якими визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Строки розрахунку при звільненні визначені ст.116 КЗпП України, зокрема при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

ст.27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ст.34 цього Закону визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», зокрема ст.3 передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Постановою КМ України від 8 лютого 1995 р. N 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, у якому в п.8 визначено, що порядок нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих

днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців

робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Постановою Пленуму ВС України №4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зокрема у п.3 звернуто увагу на те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі

інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача

та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в

якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

П.9 зазначеної Постанови Пленуму ВС України визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з

урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне

- за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше як за один місяць. З урахуванням отриманого доходу, розмір середньої заробітної плати слід визначити в сумі 5 715 грн. = (5 580 грн + 5 850 грн)/2 з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

4.Судові витрати.

Судові витрати по справі становлять 768 грн 40 коп., ціна позову відповідачем була зазначена в сумі 90 429 грн 42 коп., з яких заборгованість по заробітній платі в сумі 38 860 грн 34 коп., компенсація заробітної плати у зв`язку із втратою доходу в сумі 2 925 грн 20 коп., а всього 41 785 грн 54 коп., щодо яких позивач був звільнений від сплати судового збору. За вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також моральну шкоду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. від суми 48 643 грн 88 коп. Враховуючи, що позов задоволено частково, та стягнуто середній заробіток в сумі 38 643 грн 88 коп., а також 5 000 грн моральної шкоди, а всього 43 643 грн 88 коп., що становить 89,72% на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 689 грн 41 коп. = 768 грн 40 коп. х 89,72%/100%.

Позов задоволено на суму 85 221 грн 53 коп., 1 відсоток від цієї суми становить 852 грн 53 коп., враховуючи, що позивачем було сплачено 768 грн 40 коп., різниця в сумі 84 грн 13 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.115-117, 237-1 КЗпП України, ст.ст.21, 24, 27, 34 Закону України «Про оплату праці», ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», ст.ст. 76, 258, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Колективного підприємства «Цивільжитлобуд» (місцезнаходження вул. Кам`янецька, 47 м. Хмельницький, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованість із заробітної плати в сумі 38 860 грн 34 коп., інфляційні втрати в сумі 2 717 грн 31 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.10.2018 року по 13.06.2019 року в сумі 38 643 грн 88 коп. із урахуванням обов`язкових платежів та зборів, а також моральну шкоду в сумі 5 000 грн., а всього 85 221 грн 53 коп.

Стягнути з Колективного підприємства «Цивільжитлобуд» (місцезнаходження вул. Кам`янецька, 47 м. Хмельницький, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 689 грн 41 коп.

Стягнути з Колективного підприємства «Цивільжитлобуд» (місцезнаходження вул. Кам`янецька, 47 м. Хмельницький, ) на користь держави судовий збір в сумі 84 грн 13 коп.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 5 715 грн, з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Колективне підприємство «Цивільжитлобуд». місцезнаходження вул. Кам`янецька, 47 м. Хмельницький, .

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2020 року.

Суддя: