Справа № 463/2169/20
Провадження № 2/463/877/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Санько Р.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 26 392,98 грн. понесених нею додаткових витрат на утримання двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дітей припинив брати участь в їх утриманні, внаслідок чого на підставі її заяви 11.02.2019р. Личаківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку. Такі аліменти сплачуються не в повному обсязі та не вчасно. Діти постійно потребують медичної допомоги, за яку вона несе витрати, тоді як відповідач не надає жодних інших коштів окрім як аліментів. Так, у 2019р. зверталась у КНП «6-та міська поліклініка м. Львова», де спостерігались діти і яким встановлювали діагнози та призначалось лікування. Крім того, донька має проблему з щелепою, внаслідок чого потребує хірургічного лікування. Також, донька відвідує музичну школу, а син спортивний клуб, що вимагає додаткового фінансування яке вона несе самостійно. Відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати їй частину таких витрат, а тому, вимушена звернутись до суду з даним позовом. Загальна кількість понесених нею витрат становить 52 785,97 грн. і тому, половину цих коштів просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 25.03.2020р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, долучивши докази його направлення іншим учасникам справи. Проти обґрунтованості позову заперечує. Аліменти сплачує вчасно і в повному обсязі. Діти проживають в будинку його батька, і він повністю оплачує комунальні послуги. Підготовка для відпочинку дітей на морі проведена за його кошти. Залишає дітям кишенькові гроші. Позивач натомість, чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми внаслідок чого вимушений був звернутись до органу опіки та піклування ЛРА ЛМР. Докази, які позивач подала на підтвердження своїх вимог, а саме квитанції на суму 10 960,27 грн. видані без зазначення одержувача послуг та крім цього, він ніс такі витрати, пов`язані з повсякденним розвитком дітей. В силу вимог сімейного законодавства, обов`язок щодо утримання дітей покладається на обох батьків в рівній мірі. Він такий обов`язок виконує належним і чином і тому в задоволенні позову просить відмовити.

Відповіді на відзив позивач не надала.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Дала пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.6, 7). Незважаючи на розірвання шлюбу сторони проживають разом. Діти проживають разом з ними.

11.02.2019р. Личаківським районним судом м. Львова видано судовий наказ (а.с.10), згідно якого з відповідача на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У встановленому законом порядку такий судовий наказ за нововиявленими обставинами не переглядався.

Відповідно до довідки КНП ЛМР «6-а міська поліклініка м. Львова» від 24.12.2019р. № 778 (а.с.12), діти спостерігаються в 2 поліклінічному відділенні КНП «6-а міська поліклініка м. Львова» з народження і по час видачі довідки. Упродовж 2019 року з тих чи інших причин діти неодноразово обстежувались у лікарів, з приводу чого встановлювались відповідні діагнози.

Відповідно до акту здавання-приймання робіт № 229-Л від 30.12.2019р. (а.с.14), малолітній ОСОБА_3 встановлено Брекет-Систему на одну щелепу вартістю 16 600 грн.

Також, на підтвердження позовних вимог позивач долучила різного роду квитанції та товарні чеки (а.с.15-24) щодо витрат на ліки, оплати музичних уроків, навчання та занять. Згідно квитанції від 07.08.2019р. (а.с.25), позивач здійснила оплату за тур до Єгипту в сумі 33 600 грн.

Конституція України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51). У той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч. 2 цієї статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку та виховання.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017р., згідно з якою роз`яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На переконання суду, вказана вимога залишилась недоведеною, оскільки вказуючи на необхідність оздоровлення дитини, позивач не надала суду доказів, що таке оздоровлення необхідно було провести саме за кордоном у Єгипті, при тому як вбачається з матеріалів справи, поїздки мали відпочинковий характер.

Відповідно, понесені позивачем витрати на таке оздоровлення не можуть вважатись додатковими, так як не є наслідком тяжкої або іншої хвороби, що в свою чергу зумовлюється виключно виникненням особливих обставин.

Те саме стосується витрат на лікування, оплати музичних уроків, навчання та занять, оскільки такі витрати пов`язані з повсякденним розвитком дітей, а не із наявністю особливих обставин.

Більше того, за змістом частини другої та третьої статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та крім цього, саме батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти і повинні готувати її до самостійного життя.

На думку суду, вказані витрати пов`язані з виконанням батьківського обов`язку щодо розвитку дитини, а тому ці витрати не можуть вважатись додатковими.

З огляду на зазначене, суд в позові відмовляє.

Позивач в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Орієнтовного розрахунку судових витрат відповідач у відзиві також не навів. Відповідно, в силу вимог статті 141 ЦПК України судові витрати не компенсуються.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,279 ЦПК України, ст. ст. 180-182, 185 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) про стягнення додаткових витрат на утримання дітей - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07.09.2020 року.

Суддя: Леньо С. І.