Ухвала

18 червня 2020 року

м. Київ

справа № 635/4445/19

провадження № 61-8986ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 січня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зубко К. В. про звернення стягнення на пенсію від 09 січня 2019 року за виконавчими провадженнями № 36944894, № 44413180, № 48860976, № 48862416 відмовлено.

На вказану ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 січня 2020 року залишено без руху. Надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги та попереджено, що у разі невиконання зазначених вимог ухвали у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що з наданого клопотання про звільнення від сплати судового збору не вбачається наявності підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що майновий стан ОСОБА_1 не дозволяє сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі на момент подання апеляційної скарги суду не надано. Доказів відсутності у нього доходів на час подання апеляційної скарги або доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік матеріали справи не містять. Тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

31 березня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву в якій уточнив дату оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, просив прийняти уточнену апеляційну скаргу на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 січня 2020 року, також просив звільнити його від сплати судового збору на підставі пункту 6 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки при поданні скарги на дії державного виконавця судовий збір не сплачується, а судовий збір за подання апеляційної скарги у спірних правовідносинах становить 0 грн (150% х 0 = 0 грн); крім того зазначав, що він є пенсіонером.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року повторне клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 січня 2020 року визнано неподаною та повернуто апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали справи свідчать про те, що недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 усунені не в повному обсязі. Підстав для звільнення заявника від сплати судового збору не вбачається.

10 червня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року у зазначеній вище справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у частині другій статті 3 Закону України «Про судовий збір», і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби (стаття 447 ЦПК України). Водночас у частині другій статті 4 вказаного Закону не встановлено ставки судового збору за подання скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби.

Проте підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на всі ухвали суду без винятку: для юридичної особи або фізичної особи-підприємця - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичною особи - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв і скарг, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становить 1 921 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»).

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції встановив, що заявник не належить до пільгової категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору, доказів на підтвердження того, що майновий стан ОСОБА_1 не дозволяє сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі на момент подання апеляційної скарги суду не надано, а відтак за подання апеляційної скарги на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 січня 2020 року у цій справі судовий збір справляється на загальних підставах.

За таких обставин, установивши відсутність у матеріалах справи доказів сплати судового збору в установленому порядку і розмірі, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність апеляційної скарги заявника вимогам статті 356 ЦПК України.

Виходячи із викладеного висновки суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 січня 2020 року на підставі приписів статей 185, 357 ЦПК України є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська