Провадження № 22-ц/801/1317/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Атлант» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Борисюк І.Е. повний текст якої складено того ж дня

в справі № 127/10788/20

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Приватного підприємства «Атлант», ОСОБА_2 (відповідачі)

про стягнення боргу за договорами позики,

встановив:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Атлант», ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики. Позов обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_2 отримав від нього позику як фізична особа і як засновник ПП «Атлант» в сумі 53000 доларів США, що еквівалентно 1431000 гривень, які мав повернути до кінця 2019 року. Дані кошти, зокрема, призначалися для розвитку ПП «Атлант». Разом з тим, ОСОБА_2 показав себе недобросовісним партнером у бізнесі та здатним до вчинення шахрайських дій, і добровільно повертати кошти не має наміру.

Крім того позивачем подано дві заяви про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ПрМП «Атлант» та заборони ОСОБА_2 відчужувати належні йому корпоративні права в ПрМП «Атлант» та саме підприємство (заява від 20.05.2020), а також шляхом накладення арешту на усе майно належне ОСОБА_2 (заява від 21.05.2020).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року заяви задоволено частково. Забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 та Приватному підприємству «Атлант», в межах ціни позову - 1431000 гривень. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погодившись із ухвалою, відповідачем у справі ПрМП «Атлант», в особі директора Січінава Г.О., подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, відповідач просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що при вирішення питання про забезпечення позову, судом першої інстанції не з`ясовано чи існує спір між сторонами, зокрема, між позивачем та ПрМП «Атлант». Крім того на думку апелянта в оскаржуваній ухвалі не наведено обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін як законне і обґрунтоване.

В судовому засіданні представник апелянта ПМП «Атлант» - адвокат Арустамян А.Е. вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просила задовольнити.

Представник позивача - адвокат Стрільченко Є.В. проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції як законну і обґрунтовану.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідачів, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому судом прийнято до уваги, що спірні правовідносини виникли з договірних правовідносин, а не корпоративних, а тому прийшов до висновку, що такі заходи забезпечення позову, як заборона ОСОБА_2 відчужувати належні йому корпоративні права в ПрМП «Атлант» та заборона відчужувати ним саме підприємство не є співмірними, адекватними та обґрунтованими.

В свою чергу оцінюючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд враховує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення його вимог.

Заперечуючи проти вжитих заходів забезпечення позову, відповідач стверджував, що судом першої інстанції не зазначено достатніх і обґрунтованих обставин задля застосування забезпечення позову та не з`ясовано наявності спору між позивачем та відповідачем ПрМП «Атлант».

Оскільки предметом спору є стягнення з відповідачів коштів у сумі 1431000 грн, а саме з ПрМП «Атлант» - 1296000 грн, засновником якого є ОСОБА_2 , та 135000 грн з ОСОБА_2 , як фізичної особи, апеляційний суд дійшов висновку, що обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 та Приватному малому підприємству «Атлант», в межах ціни позову - 1431000 грн є співмірним із заявленими позовними вимогами.

А тому доводи апеляційної скарги про не з`ясування судом першої інстанції наявності спору між позивачем та відповідачем ПрМП «Атлант» є безпідставними.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Апелянт не надав суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції про співмірність вжитих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Застосований судом першої інстанції вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки нерухоме майно фактично перебуває у володінні власників, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Зважаючи на підстави заявленого позову, його обґрунтування порушенням прав позивача внаслідок неповернення коштів, що свідчить про наявність існуючого між сторонами спору та, що у разі не вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів існує загроза істотного утруднення виконання можливого рішення суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у разі обґрунтованості позовних вимог та задоволення позову, невжиття таких заходів забезпечення призведе до утруднення чи невиконання можливого рішення суду.

За таких обставин ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року постановлена з додержанням вимог закону, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Атлант» залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин