Справа № 367/1693/19
Провадження №2-з/367/227/2020
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І

За участі секретаря Герус Н

Позивача Білик Г.М

Представника позивача ОСОБА_1

Представника 3-ї особи

ОСОБА_2 у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ірпінської міської ради Київської області,3-я особа ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення ради

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про розгляд заяви про забезпечення позову,яка була подана раніше.

Суд,заслухавши думку сторін , вивчивши матеріали справи ,вважає заяву такою,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.. 149 ЦПК України « 1. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

2. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч 1 ст..150 ЦПК України « 1. Позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно 2)забороною вчиняти певні дії;

Відповідно до положень п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК ( 1618-15 ), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

У судовому засіданні встановлено,що у провадження суду на розгляд надійшла справа №367/1693/19 за позовом ОСОБА_3 до Ірпінської міської ради Київської області,3-я особа ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення ради.За змістом позовних вимог позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Ірпінської міської ради від 13.08.2018р №4233-57 «Про затвердження ОСОБА_4 проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 ».

Згідно заяви про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами :01:085:0230 та :01:085:0231,заборонити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 чи будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам проводити вирубку дерев,підготовчі та будівельні роботи на даних земельних ділянках,а також заборонити знищувати майно,огорожу,будинок,сарай,тощо,які належать ОСОБА_3 .Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :01:085:0230 знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ,земельна ділянка із кадастровим номером :01:085:0231 знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .Будь-яких доказів на підитвердження тих обставин,що зазначені земельні ділянки відносяться до земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ,а також що дані земельні ділянки є предметом даного позову суду надано не було.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб ,з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд вважає відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вказаний у заяві спосіб,у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у заяві про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149- 153 ЦПК України,суд

У Х В А Л И В:

Позивачу ОСОБА_3 та її представнику відмовити у заяві про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 15 днів з дня проголошення даної ухвали.

Суддя: С.І. Оладько