КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року

м. Київ

Головуючий суддя у 1 інстанції - Кравченко М.В.

справа № 760/18640/17

провадження № 22-ц/824/2953/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути на користь позивача з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Українська страхова група» доплату страхового відшкодування у розмірі 4 252,04 грн; з ОСОБА_1 - різницю між вартістю відновлювального ремонту та матеріальним збитком у сумі 32 742,96 грн, а також суму, сплачену за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 000 грн; сплату судового збору покласти на відповідачів.

В обґрунтування вимог зазначала, що 15 травня 2017 року на проспекті Палладіна, 28 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля «БМВ», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року винним у скоєнні зазначеної ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «БМВ», д.н.з НОМЕР_2 , була застраховано в ПАТ «СК «УСГ» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АК/5888322.

Відповідно до висновку експерта №036/17 від 18 травня 2017 року вартість матеріального збитку склала 21 372,04 грн, а вартість відновлювального ремонту - 54 867,74 грн.

ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату частини страхового відшкодування у розмірі 17 120,94 грн.

Уважала, що у порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «СК «УСГ» не виплатило позивачеві страхове відшкодування у повному обсязі.

Окрім того, відповідно до Акта виконаних робіт вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 54 115 грн, які ним були сплачені відповідно до касового ордеру №42 від 31 липня 2017 року ВОП ОСОБА_6 .

Отже, на думку сторони позивача, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума, яка з вирахуванням сплаченої ПАТ «СК «УСГ» суми страхового відшкодування становить 32 742,96 грн.

На підставі викладеного, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32 742, 96 грн у відшкодування шкоди, 1 000 грн судових витрат та 640 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що його цивільно-правова відповідальність на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Українська страхова група» за діючим на дату ДТП полісом з лімітом відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, у розмірі 100 000 грн.

Уважає, що позивач не має права вимагати від нього відшкодувати заподіяний збиток у розмірі, що покривається лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну (100 000 грн) та повинен звертатися з відповідною вимогою до страховика ОСОБА_1 - ПрАТ «Українська страхова група».

Посилається на те, що матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП транспортному засобу позивача згідно експертизи становить 21 372,04 грн, а тому інший розмір коштів, які стягнув суд, не підтверджений належними доказами.

Сторони не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

22 січня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача ПрАТ «Українська страхова група» - Пешкова О.О., в якому останній просить розглянути справу з урахуванням заперечення на позовну заяву №03/5645 від 07 листопада 2017 року, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 37 995 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, посилаючись на норму статті 1194 ЦК України, виходив з того, що ОСОБА_1 як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, за умови недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 32 742,96 грн.

При цьому, суд уважав безпідставними посилання позивача на обов`язок ПрАТ «Українська страхова група», як страховика, провести доплату страхового відшкодування з урахуванням ПДВ з огляду на те, що проведення ремонтних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля, належного позивачу, здійснено особою, яка не є платником ПДВ, а між сторонами узгоджено суму належного до виплати страхового відшкодування.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом установлено, що 15 травня 2017 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_3 , та рухаючись по проспекту Палладіна в м. Києві при перестроюванні не надав дорогу транспортному засобу марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Автомобіль марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належить позивачу ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с. 8).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_1 (а.с. 9 - 10).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП доказуванню не підлягає.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 та ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1. ст. 9 Закону).

Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Згідно пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

При цьому, пунктом 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюються безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Полісу № АК/6036256 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_5 , була застрахована ПрАТ «Українська страхова група» з установленим лімітом за шкоду майну в розмірі 100 000 грн, строком дії Полісу до 31 липня 2017 року. Відповідно до п. 5 Полісу №АК/6036256 франшиза за умовами договору становить 500 грн.

16 травня 2017 року страхувальник автомобіля ОСОБА_7 звернулась до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Разом із заявою були надані пояснення відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_5 , про обставини дорожньо-транспортної пригоди.

17 травня 2017 року до ПрАТ «Українська страхова група» звернувся позивач із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, разом з якою були надані пояснення ОСОБА_5 , який керував автомобілем марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 .

24 травня 2017 року до ПрАТ «Українська страхова група» звернувся представник позивача з заявою із зазначеними банківськими реквізитами для виплати страхового відшкодування.

17 травня 2017 ПрАТ «Українська страхова група» проведено огляд транспортного засобу марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 , та складений Акт огляду транспортного засобу, який є додатком №1 до Висновку №1206/17/17 від 06 червня 2017 року, відповідно до якого сума відновлювального ремонту з урахування фізичного зносу без урахування ПДВ визначена у розмірі 17 120,85 грн (а.с. 67).

Протоколом-узгодженням про розмір страхового відшкодування, підписаним представниками позивача та ПрАТ «Українська страхова група», сторони узгодили наступне: розмір матеріального збитку, завданий потерпілій стороні, становить 17 120,85 грн, до якого входять вартість відновлювальних робіт, запчастин та матеріалів; сума страхового відшкодування у розмірі 16 620,85 грн (за вирахуванням франшизи) буде сплачено на розрахунковий рахунок згідно заяви потерпілої особи.

Пунктом 3 вказаного протоколу-узгодження представник позивача заявила про відсутність будь-яких претензій до ПрАТ «Українська страхова група» після виплати страхового відшкодування.

Платіжним дорученням №13372 від 14 липня 2017 року ПрАТ «Українська страхова група» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 16 620,85 грн, що не заперечувалось позивачем.

Посилаючись на необхідність стягнення з ПрАТ «Українська страхова група» доплати страхового відшкодування, позивач посилався на п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Згідно Висновку №1206/17/17 від 06 червня 2017 року вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу та без ПДВ складає 17 120,85 грн.

З витягу з реєстру платників єдиного податку вбачається, що ФОП ОСОБА_6 є платником єдиного податку 3 групи за ставкою 3% до доходу без реєстрації ПДВ.

Вартість відновлювального ремонту в сумі 54 115 грн визначено та сплачено позивачем також без ПДВ (а.с. 24 - 29).

Отже, за обставин проведення ремонтних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля, особою, яка не є платником ПДВ, та виходячи з того, що позивачем та ПрАТ «Українська страхова група» погоджена сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті ОСОБА_2 у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу останнього, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача до ПрАТ «Українська страхова група».

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до Висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №036/17 від 18 травня 2017 року, складеного судовим експертом Цаберябим В.М., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 54 867,74 грн.

З Акта виконаних робіт від 31 липня 2017 року вбачається, що вартість відновлювальних робіт склала 54 115 грн, з яких: 47 851 грн - вартість запасних частин та матеріалів, 6 264 грн - вартість робіт.

На підтвердження оплати ремонту пошкодженого транспортного засобу позивач надав копію квитанції до прибуткового касового ордеру №42 від 31 липня 2017 року (а. с. 11 - 17; 25).

Таким чином, ураховуючи те, що сума матеріального збитку, завданого майну позивача, перевищує розмір страхової суми, яка була виплачена страховиком, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виникнення у ОСОБА_1 , як особи винної у вчиненні ДТП, відповідальності зі сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 32 742,96 грн (54 115 грн - 21 372,04 грн).

Окрім того, відповідно до квитанції №17016 від 18 травня 2017 року позивачем сплачено 1 000 грн за проведення експертизи судовим експертом Цаберябим В.М., які також підлягають стягненню з ОСОБА_1 , як винної у вчиненні ДТП особи.

Ураховуючи те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько
С.О. Журба