справа № 367/3123/20 головуючий у суді І інстанції Саранюк Л.П.
провадження № 22-ц/824/9844/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року приватний виконавець Говоров П.В. звернувся до суду з поданням та просив встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань згідно виконавчого листа № 520/16798/15-ц від 09 липня 2018 року, виданого Київським районним судом міста Одеси про стягнення у солідарному порядку з ПрП «Будкомплектація-97» та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Південний» частину заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № GС2014-00003 від 27 січня 2014 року у розмірі 2 000 000 грн. (ВП № 56961751) та виконавчого листа № 520/16798/15-ц від 09 липня 2018 року, виданого Київським районним судом міста Одеси (ВП № 56961574) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Південний» 10 000 грн. витрат по сплаті судового збору у зведеному виконавчому провадженні № 56961855.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження по виконанню вищезазначених виконавчих листів, за якими боржником є ОСОБА_1 08 серпня 2018 року було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень та об`єднано їх у зведене виконавче провадження. З метою виявлення відкритих рахунків боржника, джерел доходів, місця роботи, перебування на обліку як пенсіонера, направлено запити до Державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України, Регіонального сервісного центру МВС Київської області - для встановлення наявності зареєстрованих транспортних засобів. Постановами приватного виконавця накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення на грошові кошти боржника на рахунках у банках та направлено банкам до виконання. Однак, у більшості банківських установ рахунки не відкривалися. Згідно повідомлень АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ КБ «Приватбанк» на рахунки, належні боржнику, накладено арешт, залишок коштів на рахунках недостатній для виконання постанови. Згідно отриманих відомостей рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстроване, транспортні засоби відсутні. Згідно відповіді Пенсійного фонду України інформація про особу-боржника відсутня. Державною фіскальною службою надано відповідь про наявність рахунків, відкритих у АТ КБ «Приватбанк». Станом на момент подачі подання заборгованість за виконавчим документом боржником не погашено, будь-яких документів від боржника стосовно виконання не надходило. ОСОБА_1 ігнорує виклики та вимоги приватного виконавця та не вживає жодних заходів щодо виконання зобов`язань за судовим рішенням, що свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2020 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. відмовлено.

В апеляційній скарзі приватний виконавець Говоров П.В. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як необґрунтовану та ухвалити нове рішення, яким подання задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги приватний виконавець Говоров П.В. посилається на ті ж обставини, які зазначені у поданні, а також вказує на те, що всупереч вимог закону боржник не подав приватному виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема, про майно, яким він спільно володіє з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває у заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні боржнику від інших осіб. Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Виконавець повинен зазначати лише ту інформацію, яка міститься у доступних для приватного виконавця джерелах. Чинним законодавством не ставиться обов`язкова вимога зазначати інформацію про наявність у боржника паспорта громадянина України для виїзду за межі України та обов`язково зазначати в поданні факти про необхідність виїзду боржника за кордон. Приватний виконавець зазначив факти умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, належним чином обґрунтував підстави для встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Подання відповідає всім трьом критеріям, про які йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини «Гочев проти Болгарії», а саме ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та перебуває у справедливому балансі між правами боржника та публічним інтересом.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що ні з поданого подання, ні з доданих до нього документів не вбачається, що боржник має закордонний паспорт і перетинав державний кордон. Суду не надано доказів того, що боржник після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ухиляється від виконання зазначених вище рішень судів (зокрема, шляхом відчуження власного майна; втрати або знищення майна; звільнення з роботи; зняття з реєстрації за місцем проживання та інше) та не наведено суду фактів, з яких можна було зробити висновок про необхідність виїзду боржника за кордон (зокрема, подача документів до консульської установи для відкриття візи, купівля путівки, білетів, бронювання номеру в готелі, робота боржника пов`язана з постійними відрядженнями за кордон, проживання близьких родичів за кордоном та інше). Право державного виконавця на звернення з поданням виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань і наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2018 року Київським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист № 520/16798/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Південний» 10 000 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.12).

08 серпня 2018 року приватним виконавцем Говоровим П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56961574 на підставі зазначеного виконавчого листа. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.15).

09 серпня 2018 року приватним виконавцем Говоровим П.В. у виконавчому провадженні № 56961751 про стягнення заборгованості у розмірі 2 000 000 грн. винесено постанову про арешт всього майна боржника та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а також постанови про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках у банківських та інших фінансових установах (а.с.20, 23, 27, 40).

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

У поданні та в апеляційній скарзі приватний виконавець Говоров П.В. вказує на те, що боржник не подав йому протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника. На момент подачі подання заборгованість за виконавчим документом боржником не погашено, будь-яких документів від боржника стосовно виконання не надходило. Боржник ігнорує виклики та вимоги приватного виконавця та не вживає жодних заходів щодо виконання зобов`язань за судовим рішенням, що свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч зазначених вимог закону приватний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.

У той же час, в даному випадку матеріали справи не містять жодних доказів щодо того, що боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього грошових коштів, зокрема, доказів отримання повісток та викликів, постанов виконавця (в тому числі й постанови про відкриття виконавчого провадження), тощо. Виконавець, надавши суду докази направлення ним боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та виклику приватного виконавця, не надав доказів отримання їх ОСОБА_1 .

У матеріалах справи містяться лише виконавчий лист, заява стягувача про примусове виконання виконавчого листа, постанова про відкриття виконавчого провадження, виклик приватного виконавця, постанови про арешт коштів боржника, розміщених на рахунках у банках, докази направлення цих постанов боржнику та банкам, запити приватного виконавця у Державну прикордонну службу України та Управління державної міграційної служби України в Київській області, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

У матеріалах справи відсутні докази того, що приватним виконавцем були вчинені всі необхідні заходи, спрямовані на виконання боржником судового рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом певного строку, про що вказує приватний виконавець в своєму поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Звертаючись до суду з поданням, приватний виконавець не надав суду доказів, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду на стадії виконавчого провадження.

Відсутність у боржника нерухомого та рухомого майна, коштів на рахунках, транспортних засобів, про що зазначає приватний виконавець Говоров П.В. у своєму поданні, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин останній суду не надав. Крім того, зазначені обставини не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі приватний виконавець Говоров П.В. вказує на те, що подання відповідає всім трьом критеріям, про які йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини «Гочев проти Болгарії», а саме ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та перебуває у справедливому балансі між правами боржника та публічним інтересом. Виконавець також посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України», в якому йдеться про обов`язковість виконання судових рішень та виконання їх без зайвих затримок.

Разом з тим, для врахування судом зазначених рішень міжнародної судової установи необхідним є доведення виконавцем факту ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків. Виконання судового рішення без зайвих затримок повинно відбуватися у спосіб та у межах, визначених законодавством України.

Розглядаючи подання приватного виконавця Говорова П.В., суд першої інстанції відмовив у його задоволенні, однак, при цьому, частково виходив з невірних мотивів. Суд першої інстанції не звернув уваги, що при вирішенні питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України визначальним є встановлення факту ухилення боржника від виконання рішення суду, а не з`ясування фактів наявності у боржника паспорта громадянина України, перетину ним державного кордону, а також фактів, що вказують на необхідність виїзду боржника за кордон.

На зазначені обставини обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Згідно з вимогами ст. 376 ЦПК України підставами для зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2020 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.