РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Кремінна

Справа № 414/647/20

Провадження № 2-о/414/98/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

секретаря судового засідання Білан Н.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа: Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області,

встановив:

представник заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, в обґрунтування вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, яке розташовано на території, непідконтрольній державній владі України, помер громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померлий був чоловіком ОСОБА_2 . В жовтні 2019 року заявниця звернулася до Кремінського відділу обслуговування громадян Рубіжанського ОУПФ України Луганської області щодо переведення її на пенсію по втраті годувальника - померлого чоловіка ОСОБА_3 . Проте отримала рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки подала документи, що підтверджують факт перебування на утриманні, які видані ЖЕО з місця проживання (реєстрації), а саме м. Антрацит так званої «Луганської народної республіки», тобто органами реєстрації та іншими незаконними органами, які знаходяться на території непідконтрольній державній владі України. Отримати документи, що підтверджують факт перебування ОСОБА_2 на утриманні померлого за зразками законодавства України не є можливим.

Таким чином, оскільки встановити факт перебування заявника на утриманні її померлого чоловіка в позасудовому порядку заявник не має можливості, вона змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні її годувальника (чоловіка) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 на задоволенні заяви наполягав з підстав, зазначених у ній та просив її задовольнити.

Представник Рубіжанського об`єднаного УПФУ в Луганській області до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду відзив на заяву, в якому проти заяви заперечував та просив справу розглянути без участі представника Рубіжанського ОУПФ України Луганської області. При цьому у відзиві вказав, що заявнику ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком з 21.05.2008 року і вона отримує її у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних громадян. Більш того пенсію вона отримує з моменту призначення - 21.05.2008 по сьогоднішній день, а отже у зв`язку зі смертю чоловіка заявник не втратила основне джерело для існування. З огляду на це, за відсутності підтвердження знаходження на утриманні у ОСОБА_3 його дружини ОСОБА_2 , остання не може претендувати на його пенсію. До того ж, заявником не надано доказів, потреби надання їй матеріальної допомоги чоловіком, а як наслідок відсутнє підтвердження, що заявник перебувала на утриманні померлого. Більш того, заявник та померлий були взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи та мали місце проживання, відповідно до довідок ВПО за різними адресами, а саме: заявник з 03.05.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , а померлий ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з 30.05.2017.

Ухвалою суду від 24.03.2020 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання, було витребувано із Старобільського об`єднаного УПФУ Луганської області відомості щодо розміру отримуваної пенсії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою суду від 06.04.2020, постановленої судом на місці, без виходу до нарадчої кімнати, було задоволено клопотання представника заявника про допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Інших процесуальних дій не вчинялося.

Суд, заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, приходить до наступних висновків.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона з заявником перебуває в дружніх стосунках ще з шкільних років. Коли заявник вийшла заміж за ОСОБА_3 вони продовжували товаришувати родинами, часто бували у гостях один у одного. ОСОБА_2 працювала кладовщицею, потім вийшла на пенсію та їй було призначено дуже малу пенсію, а її чоловік працював шахтарем і коли він вийшов на пенсію, то йому призначили пенсію та до дня смерті він отримував десь десять тисяч гривень, а тому він фактично утримував свою дружину, тому що маленький розмір її пенсії не забезпечував її існування, лікування тощо. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно мешкали однією сім`єю, у них був спільний побут та сімейний бюджет. Окрім цього зазначила, що коли ОСОБА_3 помер заявник неодноразово позичала у неї грошові кошти, так як розміру її пенсії заявнику фактично не вистачало на життя.

Свідок ОСОБА_4 , який є сином свідка ОСОБА_5 , дав суду аналогічні пояснення, при цьому пояснив, що його батьки та родина ОСОБА_3 і ОСОБА_2 товаришують ще з того часу, як він був дитиною, а тому він з дитинства і по сьогоднішній день спілкувався з родиною ОСОБА_6 . Померлий ОСОБА_3 отримував пенсію розміром приблизно 10000 грн, а пенсія ОСОБА_2 складає десь 1500 грн. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали однією сім`єю та померлий ОСОБА_3 фактично утримував свою дружину, оскільки мав набагато більшу пенсію, і завжди все робив для своєї родини, ОСОБА_3 не пив, дуже добре поводився зі своєю дружиною, оберігав її.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був чоловіком заявниці по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 7 від 30.03.1973 року (а.с. 15) та копіями паспортів ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , виданого 03 серпня 1998 року Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області і ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , виданого 10 квітня 1996 року Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області (а.с. 5, 13).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 19 липня 2019 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ (а.с. 14).

Заявник ОСОБА_2 є пенсіонером за віком та отримувала пенсію в період липень-листопад 2018 року - 1568,30 грн. на місяць, в грудні 2018 року - 1613,30 грн. на місяць, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_5 , виданого 27.08.2008 - довічно та довідкою Рубіжанського ОУПФ України Луганської області №896/02-2-18к від 10.03.2020 (а.с. 17-18).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 30 травня 2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взятий на облік, як ВПО та його фактичне місце проживання/перебування значиться за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 915- від 03.05.2019, взята на облік, як ВПО та її фактичне місце проживання/перебування значиться за адресою: АДРЕСА_3 . Зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 значиться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 8, 9).

Згідно Акта про фактичне місце проживання з померлою особою на день його смерті №1 від 25 березня 2019 року, виданого так званим «Житлово-будівельним кооперативом «Солнышко» ЛНР» з померлим ОСОБА_6 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 фактично проживала ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 (а.с. 11). Як вбачається з Довідки про склад сім`ї № 29 від 08.01.2019, яка видана так званим «Житлово-будівельним кооперативом «Солнышко» ЛНР» ОСОБА_3 в тому що за адресою АДРЕСА_4 на момент смерті проживав до складу сім`ї/ зареєстрованих (проживаючих) входять: 1 - ОСОБА_2 ; родинні відносини: дружина; дата народження : ІНФОРМАЦІЯ_5 ; назва, серія і номер документу, що посвідчує особу: паспорт НОМЕР_2 (а.с.12). Згідно Акта про фактичне місце проживання № 2 від 02 березня 2019 року, виданого так званим «Житлово-будівельним кооперативом «Солнышко» ЛНР» з померлим ОСОБА_6 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 фактично проживала ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області (а.с.16).

Рішенням Рубіжанського ОУПФ України Луганської області за №4192/022-17к від 09.10.2019 заявнику було відмовлено в переході з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка згідно з п. 1 ст. 36 Закону №1058-ІV, а саме на підставі відсутності документа про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника (а.с.10).

Розмір пенсії ОСОБА_2 станом на січень 2020 року - 2025,27 грн., лютий 2020 року - 2025,27 грн., березень 2020 року - 2025,27 грн. (а.с. 40). Пенсія ОСОБА_3 станом на грудень 2018 року - 10094,28 грн. (а.с. 32). Тобто, розмір пенсії чоловіка заявниці перевищував розмір пенсії заявниці майже в п`ять разів.

Таким чином, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання заявниці.

Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, а саме ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 з її чоловіком ОСОБА_6 , хоча і були зареєстровані як ПВО за різними адресами, проживали разом та вона отримувала пенсію, розмір якої менший за пенсію, яку отримував її чоловік майже в п`ять разів.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_2 була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому суд не приймає посилання представника заінтересованої особи на ту обставину, що заявник мала пенсію, яка перевищує мінімальний прожитковий мінімум для осіб непрацездатного віку. Як наслідок суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у Акті про встановлення фактичного проживання з померлою особою на день його смерті № 1 від 25.03.2019 (а.с. 11), Довідці № 29 від 08.01.2019 про склад сім`ї (а.с. 12), Акті про фактичне проживання № 2 від 02.03.2020 (а.с. 16) приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Отже, за відсутності інших документів, обмеженості заявника у доступі до отримання доказів на підтвердження своїх вимог суд приймає до уваги документи, що надані заявником та видані на тимчасово окупованій території України та не приймає посилання представника заінтересованої особи на не легітимність документів.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та реалізації її конституційних прав.

Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом та у справах окремого провадження щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, відсутній спір та позовні вимоги, а заявник встановлює факт, що для нього має юридичне значення, а відтак судовий збір, сплачений при зверненні до суду необхідно залишити за заявницею.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

заяву представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; місце перебування (ВПО): АДРЕСА_3 ) про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа: Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місцезнаходження: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, 35а) - задовольнити повністю.

Встановити факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні у померлого годувальника - чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті.

Судові витрати залишити за заявником ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення - 10 вересня 2020 року.

Суддя М.В. Панчук