Справа № 234/3061/20
Провадження № 2-о/234/319/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Каліберда А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області цивільну справу №234/3061/20 за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа:

ОСОБА_2

про видачу обмежувального припису

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Григор`єва О.І.

заінтересованої особи:

ОСОБА_2 .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, яка мотивована тим, що в період з 1984р. по. 2007р. вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу вони продовжують мешкати у одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 постійно та систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство, а саме психологічне, економічне та фізичне.

Так, психологічне насильство полягає у тому, що ОСОБА_2 будучи особою, яка зловживає спиртними напоями, щодня вчиняє гучні сварки у квартирі, веде антисанітарний спосіб життя, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння не контролює свої випорожнення, висловлюється нецензурною лайкою у її бік, погрожує, порушує правила співжиття (дуже гучно слухає музику у будь-який час доби) тощо.

Фізичне насильство полягає у тому, що агресивна та неконтрольована поведінка ОСОБА_2 призводить до втрати нею нормального режиму сну, постійного поганого самопочуття, що позначається на загальному фізичному стані.

Економічне насильство полягає у тому, що ОСОБА_2 не маючи власного джерела доходу викрадає її продукти харчування та особисті речі з метою їх продажу та отримання грошей для придбання спиртних напоїв.

Окрім того зазначила, що у квартирі також мешкає її мати, яка є особою похилого віку і поведінка ОСОБА_2 дуже впливає на її стан здоров`я.

ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно неї.

Враховуючи викладене просила суд видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці її проживання (перебування), наближатися більше ніж за 200 метрів до її роботи та домової території строком на шість місяців.

21.02.2020 заява прийнята судом до провадження. Судове засідання призначене на 24.02.2020 на 14 год. 00 хв.

Під час судового засідання заявник заявив клопотання про допит свідка. З урахуванням думки учасників судового розгляду клопотання судом задоволене.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник доводи заяви підтримали у повному обсязі та наполягали на її задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що зловживає спиртними напоями усе життя, не працює, дійсно притягався до адміністративної відповідальності велику кількість раз, але на вчинення домашнього насильства його провокує саме ОСОБА_1 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, постійно знущається над ОСОБА_2 , вчиняє сварки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно, кричить, лається нецензурно, знищує майно, яке є у квартирі, не працює, може випорожнитись на себе не контролюючи себе, постійно дуже гучно слухає музику, що робить життя усіх оточуючих нестерпним, займається жебракуванням.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В період з 1984 по 2007 роки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишився проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , наймачем якої є мати заявниці ОСОБА_5 , що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Краматорської міської ради.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України з заявою про видачу обмежувального припису може звернутися особа, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавалася жертва, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_2 заявник аргументує вчиненням ним психологічного, економічного та фізичного насильства.

Вказані доводи заявниці знайшли своє підтвердження у досліджених судом доказах, а саме у інформації про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства 46 разів лише за 2019 рік, притягнення до кримінальної відповідальності за домашнє насильство 4 рази за період з 2015-2020 рік, фототаблицею, яка містить у собі фотографії ОСОБА_2 , який перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння спить на підлозі квартири у власних випорожненнях, медичними документами щодо стану здоров`я заявниці та її матері.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Оцінивши у сукупності надані суду докази та показання свідків суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 систематично здійснює психологічне насильство над емоціями ОСОБА_1 , що включає в себе словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі приниження, переслідування, залякування, використання емоційного та психологічного перенавантаження, часті і непередбачувані перепади настрою агресора, у яких він вважає винною саме жертву.

Наслідками даної поведінки ОСОБА_2 для ОСОБА_1 є психологічні страждання, які виражаються у емоційній дезадаптації і відчутті «вигорання», нездатності відчувати позитивні емоції від життя, депресії, небажанні йти додому після робочої зміни, а також погіршення якості життя.

Таким чином, перебування ОСОБА_2 за місцем проживання ОСОБА_1 становить безпосередню небезпеку ОСОБА_1 , як жертві домашнього насильства, а тому забезпечення фізичної дистанції між жертвою та її кривдником є найефективнішим способом гарантувати безпеку ОСОБА_1 .

Щодо заборони наближатися до роботи та домової території ОСОБА_1 ОСОБА_2 суд зазначає, що відстань у 200 метрів об`єктивно дозволить ані доторкнутися до потерпілої, ані докинути до неї будь-який предмет, ані докричатися до неї.

На думку суду достатнім строком застосування обмежувального припису буде 3 місяці, так як за цей час ОСОБА_2 в змозі оцінити свою поведінку та змінити її по відношенню до ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що подана заява підтверджена належними та допустимими доказами, тому підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5,12, 76-83, 259, 263-265, 350-1-350-6, 354 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Заборонити протягом трьох місяців, починаючи з 25.02.2020, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити протягом трьох місяців, починаючи з 25.02.2020, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися ближче ніж за 200 метрів до місця роботи ОСОБА_1 , а також до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Краматорського

міського суду А.О. Михальченко