Справа № 236/2449/19
13 лютого 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Саржевської І.В.,
за участю: секретаря - Олійник С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , 2013 року народження, до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав,
03 липня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 03 листопада 2012 року вона з відповідачем ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2015 року шлюб між ними розірвано. З 2015 року позивач з відповідачем проживають окремо один від одного, стосунки між ними припинено. Позивач з дитиною мешкають на території м. Добропілля Донецької області як внутрішньо переміщені особи. Малолітня дитина знаходиться на її утриманні. За весь час окремого проживання після розлучення батько дитини - відповідач ОСОБА_3 батьківських обов`язків не виконує, матеріальної та іншої допомоги не надає. Позивач самостійно вирішує всі питання щодо виховання дитини. Відповідач жодним чином не піклується про дитину, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, жодного разу дитину не відвідував. Аліменти на дитину позивачем в судовому порядку не стягувались. На даний час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 . У чоловік позивача з дитиною склалися дружні стосунки, він піклується про дитину, ставиться до неї, як до рідної та бажає її усиновити. На підставі викладеного позивач просить позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 69).
Третю особу - Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області,було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, надано заяву про розгляд справи без участі такого представника; заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було (а.с. 72).
Представник третьої особи Орган опіки в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надано до суду заяву, в якій просять суд слухати справу у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 65), в судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав.
Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського рйонного управління юстиції у м. Донецьку, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 10).
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 03 листопада 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 12).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 05 вересня 2018 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 та змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 13).
Актом обстеження квартири АДРЕСА_2 від 07 червня 2019 року встановлено, що у вказаній квартирі проживають позивач ОСОБА_1 її донька - ОСОБА_2 , 2013 року народження, та її чоловік - ОСОБА_4 . ОСОБА_1 та ОСОБА_4 займаються вихованням дитини. Житлові умови для проживання в гарному стані. Батько дитини - ОСОБА_3 з 2016 року не приймає участі у житті доньки _ ОСОБА_2 , вихованням дитини не займається. За місцем проживання малолітньої ОСОБА_2 його ніхто не бачив (а.с. 17).
Згідно побутової характеристики ОСОБА_1 самостійно займається вихованням дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини участі у її вихованні не приймає (а.с. 18).
Згідно рапорту ДОП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Каборгіна Д.А. від 07 червня 2019 року під час перевірки за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що в зазначеній квартирі проживають ОСОБА_1 її донька - ОСОБА_2 , 2013 року народження, та її чоловік - ОСОБА_4 , які за місцем мешкання характеризуються позитивно, спиртними напоями не зловживають, громадський порядок не порушують. ОСОБА_3 за зазначеною адресою не проживає, у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги не надає, зв`язок з дитиною не підтримує з 2016 року (а.с. 19), що також підтверджується поясненнями сусідів позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 20, 21, 22).
Малолітня ОСОБА_2 , 2013 року народження, відвідує дитячий садок НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7 - ДНЗ» м. Добропільської міської ради Донецької області з 2017 року. Згідно характеристики від 24 квітня 2019 року, наданої директором зазначеного навчального закладу, вихованням малолітньої ОСОБА_8 займається її мати ОСОБА_1 зі своїм чоловіком ОСОБА_4 . Батько дитини - ОСОБА_3 , за час перебування дитини у дитячому садочку жодного разу не з`явився, в телефонному режимі з вихователями чи адміністрацією не спілкувався (а.с. 14).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини, складеного 29 серпня 2019 року працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживають позивач ОСОБА_1 її донька - ОСОБА_2 , 2013 року народження, та її чоловік - ОСОБА_4 . Дитини забезпечена одягом, взуттям, має окреме спальне місце. Квартира обладнана меблями та технікою. Для дитини створені належні умови проживання (а.с. 51).
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією відділу адресно-довідкової роботи Головного управління ДМС України в Донецькій області від 16 липня 2019 року (а.с. 27).
Згідно інформації Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради від 16 серпня 2019 року, за даними Сегменту «Облік ВПО» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку як внутрішньо переміщена особа не перебуває (а.с. 30).
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.
Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно листів Добропільської міської ради Донецької області від 16 травня 2019 року № 05/0587-14/02, та від 24 вересня 2019 року № 05/1111-0/02, в яких зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Оскільки місце проживання ОСОБА_3 не відоме, орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області не має можливості надати висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав.
Посилання в довідках з навчальних закладів про невідвідування відповідачемдошкільного закладу дитини протягом часу перебування дитини у такому закладі у повній мірі не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків.
З огляду на вищезазначене та те, що позивач до органу опіки та піклування, поліції, тощо з приводу невиконання або неналежного виконання батьківських прав для реагування, притягнення до адміністративної відповідальності за це не зверталась; сам орган опіки та піклування не контролював це питання, не вживав заходів реагування, попередження, профілактики до відповідача з метою корегування його ставлення до виконання обов`язку по вихованню та розвитку дитини; відповідач до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків не притягувався; суд вважає що достатніх підстав для задоволення позову на даний час не убачається.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач не надала до суду, належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини без поважних причин.
Суд звертає увагу, що відповідач на даний час зареєстрований та мешкає в зоні АТО, поштовий зв`язок з даною територією відсутній, тому враховуючи вищезазначені об`єктивні обставини, суд позбавлений можливості беззаперечно прийти до висновку, що відповідач не виявляє інтересу до дитини без поважних причин.
Позивач не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Крім того, до відповідача раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, а тому позбавлення його батьківських прав є передчасним, так як винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов`язками щодо дитини в суді не доведені.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.
На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 20, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 11, 81, 212-215, 263-265, 280- 282, 288 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 166 СК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , 2013 року народження, до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 21.02.2020.

Суддя -