Справа №2-12/11
УХВАЛА

08 вересня 2020 року м. Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області у складі головуючого у справі судді Желяскова О.О., розглянувши матеріали за позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Ананьївського районного суду Одеської області Дорош В.В. перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди.

Ухвалою судді Дорош В.В. від 11 грудня 2009 року у справі відкрито провадження.

У зв`язку з тим, що у головуючого по справі судді Дорош В.В. закінчились повноваження для здійснення правосуддя, вказану заяву було передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу.

З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 лютого 2020 року вбачається, що справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди, передано судді Желяскову О.О. для розгляду.

При цьому, ухвалою постановленою 11 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди, - прийняти до свого провадження. Відмовлено в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судових витрат.

Крім того, в ухвалі суду від 11 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В ухвалі суду від 11 лютого 2020 року встановлено такі недоліки.

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 4 грудня 2009 року.

Частиною 1 статті 79 ЦПК України (в редакції станом на 4 грудня 2009 року) було передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 79 ЦПК України (в редакції станом на 4 грудня 2009 року) розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України (в редакції станом на 4 грудня 2009 року), на час звернення позивача до суду з позовною заявою, було визначено, що До набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» із позовних заяв, що подаються до суду підлягало стягненню державне мито в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 22.5 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» на час звернення позивача до суду з позовною заявою було визначено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 цього Закону для відповідного року (з урахуванням положень пункту 22.4 цієї статті).

З наведеного вбачається, що станом на 4 грудня 2009 року мінімальна сума судового збору, яка підлягала сплаті при зверненні до суду з позовною заявою складала 51 гривню (17 гривень * 3) але не могла бути більшою за 1700 гривень (17 гривень *100).

Ціна позову у позовній заяві ОСОБА_1 складає 22520 гривень 60 копійок, що значно більше максимального розміру судового збору, який підлягав стягненню за подачу до суду позовної заяви у 2009 році, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 при зверненні до суду мало бути сплачено судовий збір у сумі 1700 гривень.

Крім того, пунктом 1 частини 3 статті 79 ЦПК України (в редакції станом на 4 грудня 2009 року) було визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України (в редакції станом на 4 грудня 2009 року) до витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відносяться витрати, пов`язані з інформуванням учасників цивільного процесу про хід і результати розгляду справи, а також витрати, пов`язані з виготовленням та видачею копій судових рішень.

Частиною 2 статті 81 ЦПК України (в редакції станом на 4 грудня 2009 року) було визначено, що розмір та порядок оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи залежно від категорії справ встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Розмір зазначених витрат станом на 2009 рік було визначено «Розмірами витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов`язаних з розглядом цивільних та господарських справ», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1258.

Згідно вказаного документу розмір витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов`язаних з розглядом цивільних справ обраховується за формулою: Р = Мз/п * k, де Р - сума витрат, що підлягає сплаті на момент подачі позовної заяви; Мз/п - мінімальна заробітна плата, встановлена Верховною Радою України у Законі України про Державний бюджет України на відповідний рік; k - коефіцієнт витрат залежно від категорії справи.

Для справ позовного провадження з розгляду |майнового характеру k було встановлено на рівні 0,4.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про державний бюджет України 2009 рік» в Україні було встановлено з 1 січня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати 605 гривень, з 1 квітня 2009 року - 625 гривень, з 1 липня 2009 року - 630 гривень, з 1 жовтня 2009 року - 650 гривень, з 1 листопада 2009 року - 744 гривні на місяць.

З наведеного вбачається, що при подачі позовної заяви ОСОБА_1 мало бути сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 297 гривень 60 копійок (744 гривень * 0,4).

Частиною 5 статті 119 ЦПК України (в редакції станом на 4 грудня 2009 року) було визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору та оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

При цьому, до позовної заяви ОСОБА_1 не додано відповідного документа, який би підтверджував сплату судового збору та оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Також, позовна заява та додані до неї матеріали не містили будь-яких відомостей про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору та оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

З супровідного листа вбачається, що на адресу позивача 12 лютого 2020 року за вихідним номером 2-12/11/1240/2020 було направлено копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (а.с.48).

Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення 27 березня 2020 року позивачеві було особисто вручено під розписку було отримано поштовий конверт з за вихідним номером 2-12/11/1240/2020, в якому містилася копія ухвали суду від 12 лютого 2020 року про прийняття справи до свого провадження та залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху (а.с.49).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211, встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодексу законів про працю України.

Вказаним законом доповнено розділ ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільно процесуального кодексу України пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Таким чином строки, визначені Цивільно процесуальним кодексом України, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Разом з тим, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року №731-IX (далі - Закон №731-IX), яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №731-IX визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

З огляду на внесені зміни до Цивільного процесуального кодексу України відповідно до Закону №731-IX стосовно перебігу процесуальних строків під час карантину, пов`язаного запобіганню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк для усунення недоліків подання закінчився 07 серпня 2020 року.

Станом на 08 вересня 2020 року від позивача ОСОБА_1 заява про продовження процесуальних строків та заява про усунення недоліків вказаних в ухвалі суду від 11 лютого 2020 року до суду не надходили.

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року), якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, з урахуванням вище викладеного суд приходить до висновку, що в установлені строки позивачем ОСОБА_1 недоліки визначені в ухвалі суду від 11 лютого 2020 року не усунуто, то відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року) позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.185, 260, 261, 352-354, Пунктом 11 частини 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року),

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї документами направити позивачу.

Копію позовної заяви долучити до матеріалів справи.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до положень ч.2 ст.352, ч.1 ст.353, ч.1 ст.354 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року) з урахуванням положень п.15.5 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року) ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: О.О.Желясков

Ухвала набула законної сили "_____"____________________20____року.