Справа № 712/8467/20
Провадження № 2-о/712/127/20
УХВАЛА

про відмову у відкриті провадження

"04" вересня 2020 р. суддя Соснівського районного суду м.Черкаси Троян Т.Є., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, зобов`язання до вчинення дій , -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2020 заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт неправильності запису в актовому записі про народження ОСОБА_1 №2991 від 17.10.1972 року в частині запису національності його матері ОСОБА_2 , як «національність росіянка» замість вірної «національність литовка»; зобов`язати Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) внести зміни до актового запису №2991 від 17.10.1972 року про народження ОСОБА_1 частині запису національності його матері в розділі «відомості про матір» в графі «національність» вказати «литовка».

Ознайомившись з матеріалами заяви, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, судя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільногос удочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, протее у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Питання зміни аціональності громадянами України регулювалося Указом Президента Українивід 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності проводилась відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з статтею 300 ЦПК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людинамає право на повагу до її особистого і сімейного житла. Держава не може вручатися у здійснення цього права інакше ніж згідноіз законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист прав національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом є особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносинитакої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що справа не підлягає розглядув порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належностіосіб до певної національності.

До аналогічних висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19).

На підставі наведеного у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст.186, 300, 315 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя Т.Є.Троян