Дата документу 03.09.2020 Справа № 310/4173/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 310/4173/19Головуючий у 1-й інстанції Білоусова О.М. Повний текст рішення складено 05.06.2020 року
Пр. № 22-ц/807/2279/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (далі - АТ «Запоріжгаз») про захист прав споживача, визнання дій неправомірними

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-5), в якому просив визнати дії відповідача щодо нарахування заборгованості в розмірі 51114,27 грн. неправомірними, визнати неправомірним акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості від 16.05.2018 року, складений на підставі акту про порушення №000455 від 26.03.2018 року.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що є власником будинку АДРЕСА_1 . 26.03.2018 року, за його відсутності вдома, до нього прийшли представники відповідача та виявили факт нібито несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, про що було складено акт про порушення № 000455. 26.03.2018 представником ПАТ «Запоріжгаз» був складений протокол № 000143 направлення засобу вимірювальної техніки на позачергову перевірку. Листом від 21.05.2018 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що комісією було розглянуто вищевказаний акт про порушення та був здійснений перерахунок (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу за період з 26.09.2017 року по 25.03.2018 рік на суму 51114,27 грн., про що було складено акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості від 16.05.2018 року, де зазначено, що розрахунок було нараховано відповідно до вимог «Кодексу газорозподільних систем», затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року розділ ХІ, глава 3, пункт 1. А також було складено та надіслано рахунок на оплату вартості не облікованого (донархованого) об`єму (обсягу) природного газу від 16.05.2018 року. Вважав, що акт складено з численними порушеннями «Кодексу газорозподільних систем», а отже є недійсним на підставі п. 4 глави 5 розділу ХІ «Кодексу газорозподільних систем». Також посилається на те, що обов`язок щодо додержання строку періодичної повірки Кодексом ГРМ покладений на ПАТ «Запоріжгаз» як оператора ГРМ, та оскільки строк чергової періодичної повірки сплив в грудні 2017 року, відповідальність за прострочення строку повірки покладається на відповідача. Також зазначав, що оскільки акт експертизи та акт порушення складений та підписаний однією і тією ж особою, то є сумніви в упередженості проведення експертизи, а тому акт експертизи не може бути доказом у справі. Факт пошкодження скла вважав надуманим, на підтвердження чого надає фото лічильника, зробленого станом на 18.02.2018 рік (коли надавалися контрольні показники оператору ГРМ). Також не погоджується з розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Білоусову О.М. (а.с. 37).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 38) провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2020 року (а.с. 140-142) у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 145-151) просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача у цій справі задовольнити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 155).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 18 червня 2020 року (а.с. 158), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 158).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

АТ «Запоріжгаз» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 163-173).

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів).

Крім того, у період з 06.07.2020 року по 07.08.2020 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (а.с. 159-160).

Також, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» в редакції Закону № 540-IX, що набрав законної сили з 02 квітня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі справі, керувався ст. ст. 19, 141, 264, 265, 268 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі, відсутності підстав для задоволення останніх.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає його правильними, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, при вирішенні цієї справи суд першої інстанції правильно виходив із такого.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

П. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 16 травня 2018 року ПАТ «Запоріжгаз» було складено розрахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу (а.с.19) та акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості, відповідно з якими ОСОБА_1 нараховано 51114,27 грн. (а.с.18).

Тобто, на підставі складеного акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості ОСОБА_1 було нараховано 51114,27 грн. боргу.

Судом першої інстанції було встановлено із змісту позову позивача у цій справі, що вимога позивача про визнання дій по нарахуванню суми боргу неправомірними стосується саме складеного відповідачем акта-розрахунку, який він саме і оскаржує.

Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Отже, засіб вимірювальної техніки - це технічний засіб, який застосовується під час вимірювань фізичних величин і має нормовані метрологічні характеристики.

Ч. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

П. 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 11 до цього Кодексу. 26 березня 2018 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» складено акт про порушення № 000455 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: несанкціоноване втручання в роботу.

Згідно з пунктом 3.3.1 Положення про проведення експертизи лічильників газу експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації. До складу комісії повинні входити представники газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчого органу влади у сфері метрології.

П. 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

П. 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Листом від 21.05.2018 року відповідач повідомив позивача про те, що рішенням комісії був проведений перерахунок (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу за період з 26.09.2017 року по 25.03.2018 року в сумі 51114,27 грн. (а.с.17).

П. 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Таким чином, врахувавши наведене, суд першої інстанції правильно встановив, що дії АТ «Оператор ГРС «Запоріжгаз» щодо нарахування боргу у розмірі 51114,27 грн. у зв`язку з виявленням несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ відповідають вимогам закону та здійснені відповідно до положень Кодексу газопровідних систем, а тому відсутні підстави для визнання вказаних дій неправомірними. Відповідна заборгованість нарахована за шість місяців, що відповідає положенням Кодексу газорозподільних систем.

Згідно із висновком експертного трасологічного дослідження № 24493 від 17.01.2019 року, питання щодо встановлення можливості пошкодження скла лічильника газу у зв`язку з дією на нього природних умов, та визначення чи могло це призвести до зупинки механізму, не вирішувалось, оскільки не відноситься до компетенції експерта трасолога. На поверхні кришки оглядового вікна та корпусу відлікового пристрою, вздовж місця встановлення кришки, а також на декадах суматору його лічильного механізму, наданого для дослідження лічильника газу «Itron Gallus 2000 G4» зав. № U 07178138, 2012 р.в. сліди дії інструментів відсутні (а.с. 121-128).

Суд першої інстанції правильно вважав у цій справі, що, враховуючи те, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання дій АТ «Оператор ГРС «Запоріжгаз» по нарахуванню суми боргу неправомірними задоволенню у цій справі не підлягає, тому і вимога про визнання неправомірним акту-розрахунку, як похідна, також не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 у цій справі позовних вимог немає.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 є такими, що дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача та його представника у цій справі, викладену в його позові, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що на момент виявлення порушення, об`єкт споживання відповідача забезпечений вузлом обліку газу споживача.

Зазначений лічильник встановлено та прийнято до експлуатації 24.04.2013 року, що підтверджується актом №106075 від 24.04.2013 року про встановлення побутового лічильника газу після виконання повірки. ремонту, який підписаний представниками Оператора ГРМ та споживачем (копія а.с. 50).

Згідно із п. 23 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246, які діяли на момент введення лічильника до експлуатації, відповідальність за збереження і цілість встановлених у споживача лічильників газу та пломб на них несе споживач (акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності від 13.04.2017 року, копія а.с. 82).

Відповідно до п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, які діяли на момент введення лічильника до експлуатації, споживач зобов`язаний забезпечувати збереження і цілість лічильників газу та пломб на них.

Порушення представниками Оператора ГРМ було виявлено у присутності представника споживача - дружини ОСОБА_4 , особу якої посвідчено паспортом НОМЕР_2 виданим 05.03.2004 року Бердянським МВ УМВС України у Запорізькій області, підтвердженням останнього є підпис дружини на цьому акті, яка зауважень до складання акту не мала (копія а.с. 23-24).

На виконання вимог п. 8 глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем при складанні акта про порушення представником Оператора ГРМ зазначено в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначено: місцезнаходження комісії розгляду актів про порушення - м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 52, каб. 202; дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення - 13.04.2018 року з 10:00 до 15:00; контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії) - НОМЕР_1 .

За таких обставин, судом першої інстанції було правильно встановлено, що порушень в діях представників відповідача при складанні вищезазначеного акту немає.

Пунктом 7 глави 9 розділу X Кодексу Газорозподільних систем при виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом.

Зважаючи на виявлення факту несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ при вищевикладених обставинах Оператором ГРМ було ініційовано проведення експертизи ЗВТ у порядку визначеному розділом X Кодексу газорозподільних систем.

26.03.2018 року лічильник демонтовано для проведення його експертизи, про що складено протокол №000143 від 26.03.2018 року про направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу (копія а.с. 51).

Після зняття ЗВТ запаковані в пакет з поліетилену, який опломбовано пломбою Оператора ГРМ з унікальним номером С41787925. При цьому представником Оператора ГРМ, в протоколі про направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу, на виконання п. 2 глави 10 розділу X Кодексу газорозподільних систем зазначено: поштову адресу місця проведення експертизи - м. Бердянськ, вул. Підгорна, 201 каб. 1; дату та орієнтовний час проведення експертизи - 03.04.2018 року 10 год 00 хв.; контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо проведення експертизи) - (06153) 2-03-77; ; сторону, яка відповідає за доставку ЗВТ на експертизу визначено Оператора ГРМ; дату останньої повірки ЗВТ - 2013 рік.

За результатами проведеної експертизи, комісією створеною у порядку глави 10 Розділу X Кодексу газорозподільних систем, підтверджено факт несанкціонованого втручання у роботу засобу вимірювальної техніки, шляхом порушення цілісності скла лічильного механізму, внаслідок чого витрата природного газу комерційним вузлом обліку обліковується з порушенням законодавства (протокол, копія а.с. 54). Жодним з членів комісії окремої думки щодо результатів експертизи не висловлено. Під час проведення експертизи застосовувалась фотозйомка (а.с. 52-53). ЗВТ після проведення експертизи упаковано в пакет опломбовано пломбою Оператора ГРМ №С41792501 та передано споживачу. Результати експертизи викладені у акті експертизи лічильника газу №264 від 03.04.2018 року (копія а.с.20).

У відповідності до частини 2 ст. 17 ЗУ «про метрологію та метрологічну діяльність» міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Мінекономрозвитку України від 13.10.2016 року №1747 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1417/29547 встановлено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають у експлуатації, за категоріями. У відповідності до підпункту 41 наказу для лічильників газу та пристроїв перетворення об`єму, що використовуються для розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ з класом точності 1,5 встановлено міжповірочний інтервал 8 років (копія наказу наявна у матеріалах справи).

Клас точності визначається за даними паспорту заводу виробника та згідно постанови КМУ №163 від 24.02.2016 року «Про затвердження Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки».

Отже, доводи апеляційної скарги позивача про закінчення міжповірочного інтервалу ґрунтуються на припущеннях.

Не погоджуючись з висновками експертизи проведеної у порядку глави 10 Розділу X Кодексу газорозподільних систем, споживачем ініційовано проведення трасологічної експертизи у Харківському НДІ Судових експертиз. За висновком експертного трасологічного дослідження №24493 від 17.01.2019 року (а.с. 121-128) питання щодо встановлення можливості пошкодження скла внаслідок погодних умов та визначення чи могло це призвести до зупинки механізму не вирішувалось. А отже, висновки експертизи, викладені у акті експертизи лічильника газу №264 від 03.04.2018 року не спростовані.

З урахуванням виявленням факту несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ, комісією ПАТ «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення, було прийнято рішення про задоволення повністю акту про порушення №000455 від 26.03.2018 року, що відображено у протоколі № 838 від 13.04.2019 року (копія а.с. 54).

Відповідно п. 1 глави 3 розділу XI Кодексу у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення..

Зважаючи на вищезазначене, споживачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за період 26.09.2017 року по 25.03.2018 року, з урахуванням підключених газових приладів (газова плита - 1 шт, газовий котел - 1 шт. проточний водонаргівач (газова колонка) 1 - шт. ), зареєстрованих осіб (зареєстровано 3 особи) та опалюваної площі (79,1 м2) (а.с. 32-35). Вартість донарахованого об`єму склала 51114,27 грн. (розрахунок а.с. 55-56).

Позивачем та представником останнього у суді першої інстанції у цій справі альтеративного розрахунку не надано, методику та спосіб розрахунку не спростовано.

Хоча, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та його представникД. не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що хоча суд першої інстанції в оскаржуємому рішенні й посчлався на ст. 141 ЦПК України, проте фактично суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Окрім цього, встановлено, що позивач ОСОБА_1 в силу вимог закону був звільнений від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 03.09.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.