Справа № 462/1192/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» про відшкодування шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 49977,25 грн. Свої позовні вимоги мотмивує тим, що він є потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді , яка мала місце 10.01.2019 року в м. Львові по вул. Городоцькій, 235 з вини ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з його автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована на підставі полісу № АМ/5189389 в ПАТ СК «Інтер-Поліс». Згідно умов полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200000 гривень, майну - 100000 гривень, розмір франшизи 1000 грн. 29.01.2019 року позивач звернувся до ПАТ СК «Інтер-Поліс» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою щодо відшкодування заподіяної шкоди. Відповідач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП скерував свого уповноваженого представника до місця знаходження пошкодженого автомобіля для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, про що було складено протокол огляду транспортного засобу в одному примірнику, без зазначення даних представника відповідача, який був підписаний ОСОБА_1 та залишений представнику. 02.05.2019 року на електронну адресу позивача від відповідача надійшов договір узгодження розміру страхового відшкодування, згідно якого страхове відшкодування складає 32000 грн. З даним розміром страхового відшкодування позивач не погодився. Він особисто замовив експертизу і згідно висновку від 29.03.2019 року № 80 огляду та дослідження колісного транспортного засобу судового експерта Галамай Б.І. вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта складу фізичного зносу складових його автомобіля «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 58853,91 грн., про що письмово він повідомив відповідача. 14.05.2019 року на банківські реквізити ОСОБА_1 надійшли кошти страхового відшкодування в розмірі 35509,08 грн. З даною сумою коштів позивач також не погодився та надіслав до ПАТ СК «Інтер-Поліс» претензію з вимогою доплатити йому суму відшкодування в розмірі 22344,83 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В подальшому позивач отримав від відповідача копію звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 19.02.2019 року №985, який він просить суд не брати до уваги. Позивач звертає увагу суду на те, що йому не було надано інформації, який саме представник проводив огляд його автомобіля, вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта складу фізичного зносу складових автомобіля може визначатися виключно судовим експертом. Крім цього, оцінювач ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» Береговий В.М. у своєму звіті від 19.02.2019 року №985 не врахував низку ремонтних робіт, необхідних для нього запчастин та їх вартість, що призвело до заниження суми страхового відшкодування позивачу. У зв`язку з неповною виплатою суми страхового відшкодування просить стягнути суму неустойки в розмірі 6713,38 грн., а також судові витрати в розмірі 10523,60 грн. Крім цього, позивач зазначає, що через неправомірні дії відповідача він зазнав душевних хвилювань, він постійно був змушений відлучатись з роботи, менше часу проводив із сім`єю, став дратівливим, що вплинуло на стосунки в родині та на роботі, а тому вважає, що відповідач своїми діями завдав йому моральної шкоди, яку він оцінює в 15000 грн. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи, щодо позову або відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.»

Процесуальні строки, які були продовжені, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Сторони не скористались своїм правом та протягом 20-ти днів не подали заяв на продовження процесуальних строків.

Також відповідач у визначений строк не подав відзиву на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що 10.01.2019 року в м. Львові по вул. Городоцькій, 235 о 17.00 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 /а.с. 14-16/.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 06.05.2019 року у справі №465/220/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП, у зв`яку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, на підставі ст. 38 КУпАП - закрито. Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 10.01.2019 року о 17.00 год. в м. Львові по вул. Городоцькій, 235, Львівської області, керував автомобілем марки «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, а саме в приміщенні КНП КЛШМД м. Львова, що підтверджується висновком з результатами медичного огляду №9 від 10.01.2019 року, чим своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім цього, ОСОБА_2 10.01.2019 оку о 17.00 год. в м. Львові по вул. Городоцькій, 235, Львівської області, керував автомобілем марки «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечності руху, не дитримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримала механічні пошкодження, чим своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Під час розгляду справи ОСОБА_2 свою вину визнав /а.с. 17/.

Згідно з вимогамич. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ СК «Інтер-Поліс» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн., франшиза - 1000 грн. /а.с. 23/.

29.01.2019 року ОСОБА_1 у відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ПАТ СК «Інтер-Поліс» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 21, 22).

19.02.2019 року ТзОВ «ЕАК «Фаворит», на підставі договору з ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», склало звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ SKODA OCTAVIA А5, д.н.з. НОМЕР_2 станом на 10.01.2019 р. дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ 45110,72 грн /а.с. 51-96/.

На підставі вказаного звіту та згідно листа від 12.06.2019 року, ПАТ СК «Інтер-Поліс» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 40113,64 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 14.05.2019 р. №8065 та 11.06.2019 р. №8383 /а.с. 27, 28, 37-38/, що не заперечується позивачем.

Однак, позивач не погодився з виплаченою ПАТ СК «Інтер-Поліс» сумою страхового відшкодування в розмірі 40113,64 грн.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надав висновок судового експерта Галамай Б.І. №80 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.04.2019 р., згідно якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Skoda Octavia Ambiente 1,8 (TFSI) 5dr 6MT» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП 10.01.2019 року, з врахуванням результатів його обстеження 29.03.2019 року в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить 58853,91 грн. /а.с. 101-158/.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Суд дослідивши матеріали справи, зокрема надані позивачем звіт від 19.02.2019 року ТзОВ «ЕАК «Фаворит» та висновок судового експерта Галамай Б.І. №80 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.04.2019 р. встановив наступне.

З матерілів справи вбачається, що звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 19.02.2019 року складений та підписаний оцінювачем колісних транспортних засобів ТзОВ «ЕАК «Фаворит» Береговим В.М . Згідно сертифікату № 227/18 суб`єкта оціночної діяльності від 16.03.2018 року Береговий В.М. спеціалізується в межах: оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них; оцінка машин і обладнання; оцінка колісних транспортних засобів; оцінка рухомих речей, крім таких, що віднесені до машин, обладнання, колісних транспортних засобів, літальних апаратів, судноплавних засобів, та тих, що становлять культурну цінність; а згідно посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №6843-ПК від 14.03.2018 р. Береговому В.М. підвищено кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напряму: 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них», 1.2 «Оцінка машин і обладнання», 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», 1.7 «Оцінка рухомих речей, крім таких, що віднесені до машин, обладнання, колісних транспортних засобів, літальних апаратів, судноплавних засобів, та тих, що становлять культурну цінність» /а.с. 96/.

Щодо висновку судового експерта Галамай Б.І. №80 експертного автотоварознавчого дослідження за зверненням ОСОБА_1 від 12.04.2019 р. , то такий складено та підписано експертом Галамай Б.І. , який згідно свідоцтва №358 від 25.01.2013 року, дію якого продовжено до 30.01.2022 року, має кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 - визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу /а.с. 148/.

Отже, при вирішенні спору суд враховує, як належний доказ, складений висновок судового експерта Галамай Б.І. №80 експертного автотоварознавчого дослідження за зверненням ОСОБА_1 від 12.04.2019 р., натомість не бере до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 19.02.2019 року складений та підписаний оцінювачем колісних транспортних засобів ТзОВ «ЕАК «Фаворит» Береговим В.М. , на підставі якого позивачу було виплачене страхове відшкодування, оскільки стороною відповідача не надано підтвердження про фаховість, кваліфікацію вказаного оцінювача щодо напряму визначення розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 133 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача ПАТ СК «Інтер-Поліс» на його користь суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 17740,27 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, встановивши, що ПАТ СК «Інтер-Поліс» належним чином не виконало зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, а тому наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Згідно ч. 3 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи сторони позивача в цій частині підставні.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, у межах позовних вимог з урахуванням наданого позивачем розрахунку, який не спростований відповідачем, з ПАТ СК «Інтер-Поліс» на користь позивача підлягають стягненню: три проценти річних у розмірі 440,35 грн., інфляційні втрати у розмірі 319,28 грн. та пеня в розмірі 5953,75 грн., що разом становить 6713,38 грн.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправної поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

На підтвердження нанесеної моральної шкоди, позивач посилається на те, що така виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав через пошкодження його майна, так як він не мав змоги повноцінно користуватися автомобілем. Через неправомірні дії відповідача він зазнав душевних хвилювань, які негативно вплинули на його психологічний стан. Однак, такі доводи позивача суд вважає необгрунтованими, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. Позивачем не доведено факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, спричинених відповідачем, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями та наслідками, не аргументовано суму морального відшкодування. Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

З метою документального підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір 20/05-2019 про надання юридичних послуг від 20.05.2019 р., заявку №1 до договору про надання юридичних послуг від 20.05.2019 р. №20/05-2019, акт приймання-передачі №37 наданих юридичних послуг від 24.05.2019 р., квитанцію до прибуткового касового ордера №5 від 12.12.2019 р., договір №1 надання правничої (правової допомоги) від 30.08.2019 р., додаткову угоду №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 30.08.2019 р. №1, акт приймання-передачі №1 наданої правової допомоги від 24.02.2020 р., квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 24.02.2020 р./а.с. 195-199, 202-207/.

З вищевикладеного слідує, що позивачем доведено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 1500 грн., /а.с. 165/, що підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 28-29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 15, 16, 509, 526, 610, 625, 979, 988, 1166, 1187 ЦКУ, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 69, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) кошти в розмірі 33294 грн. (тридцять три тисячі двісті дев`яносто чотири гривні) 45 коп., з яких: 17740,27 грн. - сума недоплаченого страхового відшкодування, 6713,38 грн. - сума неустойки та 8840,80 грн. - сума понесених судових витрат.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Постигач О.Б.