Справа № 639/1035/20
Провадження № 2-з/639/13/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Гаврилюк С. М.,

розглянувши заяву позивача щодо вжиття заходів по забезпеченню позову у цивільній справі № 639/1035/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми матеріального збитку,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 29982,54 грн, що включає суму фактичних витрат, пов`язаних з проведенням відновлювального ремонту у розмірі 14982,54 грн, моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн, а також стягнути судові витрати в розмірі 5840,80 грн, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та судового збору в розмірі 840,80 грн.

Ухвалою суду від 19.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження по вказаній цивільній справі та призначено судове засідання.

Крім того, 18.02.2020 позивачем через свого представника адвоката Марченко Н. М., яка діє на підставі ордеру, подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на транспортний засіб ZAZ-Daewoo Т1 3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви, позивач посилається на те, що матеріальна шкода завдана йому відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась у серпні 2019 року. По теперішній час відповідачем не вживалися дії з відшкодування шкоди потерпілому, він не виявляв бажання до співробітництва, досудового врегулювання спору, жодним чином не сприяв мирному врегулюванню справи. Необхідність вжиття заходу забезпечення позову полягає в тому, аби відповідач до винесення судом рішення не позбавився майна, яке може бути реалізоване для закриття заборгованості.

Суд, перевіривши матеріали справи та заяву щодо вжиття заходів по забезпеченню позову, вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктом першим ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказана позиція також викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із ч.3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача грошової суми в розмірі 29982,54 грн, яка включає в себе суму фактичних витрат, пов`язаних з проведенням відновлювального ремонту у розмірі 14982,54 грн та моральну шкоду у розмірі 15000.

Однак, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову у вигляді арешту автомобіля марки ZAZ-Daewoo Т1 3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , суд не вважає співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, з наданої до заяви про забезпечення позову інформації з даних Єдиного державного реєстру МВС щодо реєстрації та перереєстрації транспортного засобу неможливо достовірно встановити, що автомобіль марки ZAZ-Daewoo Т1 3110 саме з реєстраційним номером НОМЕР_1 належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_2 , оскільки відомості про реєстраційний номер транспортного засобу відсутні в довідці Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 23.01.2020 року.

З огляду на вищевикладене, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, беручи до уваги інтереси сторін у справі, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб ZAZ-Daewoo Т1 3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні необґрунтованої заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача щодо вжиття заходів по забезпеченню позову у цивільній справі № 639/1035/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми матеріального збитку відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк