Справа № 183/3759/20
№ 2-о/183/152/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Перещепинська міська об`єднана територіальна громади Новомосковського району, приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Ріхтер Н.В., про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт її проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини,з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона є рідною онукою ОСОБА_3 . З моменту свого народження вона знала ОСОБА_2 - виключно як свого рідного дідуся, який виховував її з дитинства, заміняв рідного батька та приділяв весь свій вільний час. Як з"ясувала заявник вже більш в свідомому віці, дідусь ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_3 не були офіційно одружені, однак проживали разом ще з 1979 року, тобто розпочали свої фактичні шлюбні відносини ще за 10 років до її народження. Хоча офіційно шлюб між бабусею та дідусем зареєстровано не було, проте сімейно-шлюбні відносини між ними були стійкими, добрими та ніколи не припинялися. 27 років бабуся та дідусь проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , і іншого рідного дідуся у заявника не було.

ОСОБА_1 зазначає, що з моменту свого народження, а саме з 16.05.1989 року вона також проживала та продовжує проживати у вказаному будинку. 19 років вони проживали однією сім"єю з дідусем. Все спільне сімейне життя вони були пов`язані спільним побутом, бабуся та дідусь допомагали матері виховувати її, мали невелике підсобне господарство, мали взаємні родинні права та обов`язки, повагу один до одного та тісні родинні відносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся заявника ОСОБА_3 , яка на випадок своєї смерті, ще в 1985 році зробила заповіт, відповідно до якого, будинок в якому вони мешкали, заповідала в рівних частках матері заявника - рідній донці

ОСОБА_4 та дідусю - ОСОБА_2 .

Після смерті бабусі, дідусь залишався проживати разом з ними в цьому ж будинку, вони продовжували родинні стосунки, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Заявник зазначає, що вони поховали ОСОБА_2 поруч з бабусею, інших родичів у нього не було.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 6,93 га, кадастровий номер :01:009:0075, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Перещепинської міської ради № 36 від 05 жовтня 2001 року.

Заповіту ОСОБА_2 не залишив, тому заявник, вважаючи себе спадкоємцем майна померлого звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову, оскільки в неї відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин або проживання однією сім`єю з померлим.

Таким чином, заявник просить в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, що надасть їй можливість оформити належним чином свої спадкові права.

Ухвалою суду від 16 липня 2020 року відкрите провадження у справі, цією ж ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Ріхтер Н.В. надати належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримала, представник Перещепинської міської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району також надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечень проти заяви не подали.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦК України, у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Суду надано свідоцтво про народження ОСОБА_1 , у відповідності до якого остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Перещепино новомосковського району, у в подружжі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 6).

В свою чергу, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в подружжі ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с. 8).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про її смерть (а.с. 9), залишивши заповіт, яким житловий будинок по АДРЕСА_1 в рівних частках заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 10).

ОСОБА_3 на момент смерті постійно проживала в АДРЕСА_1 ) разом зі співмешканцем ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , про що свідчить довідка, видана виконавчим комітетом Парещепинської міської ради (а.с. 13)

ОСОБА_2 і ОСОБА_9 зареєстровані в АДРЕСА_1 , про що свідчить копія домової книги та відмітки у їх паспортах (а.с. 4, 11, 16-19)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 с.Комінтерн Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Новомосковського району, приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Ріхтер Н.В. заведено спадкову справу №115/2020, матеріали якої свідчать про те, що 06.07. 2020 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Даних про наявність інших спадкоємців за законом або за заповітом, чи виданих свідоцтв про право на спадщину, матеріали спадкової справи не містять.

Виконком Перещепинської міської ради Новомосковського району надав суду довідку про те, що ОСОБА_1 проживала в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 по день його смерті (а.с. 20).

Поряд з цим, за результатами розгляду документів поданих ОСОБА_1 до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини за законом після померлого ОСОБА_2 , приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.07.2020 року, у зв`язку з тим, що заявником не подано документів, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем або документів на підтвердження факту спільного проживання з померлим (а.с. 22).

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, перелічені вище письмові докази щодо спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у сукупності з доказами наявності спадкового майна, дають суду достатньо даних, які свідчать на користь заявника та доводять факт її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини

Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає роз`яснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільними побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов`язки.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які він посилається.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку,що заява ОСОБА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що заявник проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, на виконання вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , а інших спадкоємців за законом судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81, 89, 263, 265, 280, 315 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1264 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Перещепинська міська об`єднана територіальна громади Новомосковського району, приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Ріхтер Н.В., про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.