Справа № 675/330/19
Провадження № 2/675/53/2020
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" лютого 2020 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., учасників справи:
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: ОСОБА_2 ,
представників відповідача: Іванова А.Б., Шостака М.С.,
представник третьої особи: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Хмельницька обласна державна адміністрація
про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (по тексту відповідач); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Хмельницька обласна державна адміністрація про поновлення порушеного права на честь, гідність, ділову репутацію; зобов`язання спростувати поширену неправдиву інформацію щодо загиблого у ОСОБА_3 війні (по тексту ВВВ) ОСОБА_4 (по тексту ОСОБА_4 ), шляхом публікації спростування інформації в місцевій газеті «Зоря Надгориння»; стягнення завданої моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.
Так за покликанням позивача, на протязі декількох років він займається розшуком свого діда ОСОБА_4 , який як ним встановлено, значиться таким, який загинув у ОСОБА_3 війні.
Звертає увагу, що для увічнення пам`яті свого діда ОСОБА_4 та внесення його прізвища на дошку захисників Вітчизни у Другій світовій війні 1939-1945 р.р. звернувся до Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, однак сільський голова відмовляється виконувати такі вимоги. Зазначає, що на бездіяльність сільського голови Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області направляв скарги до Адміністрації Президента України, які скеровані до Хмельницької обласної державної адміністрації, яка в свою чергу повідомила про відсутність у відповідача документів щодо участі ОСОБА_4 у ВВВ.
Позивач вказує і те, що для відповідача надав усі необхідні підтверджуючі документи. Зазначає, що з огляду на те, що відповідач повідомив, що розшук померлих фізичних осіб не входить до його компетенції, збиранням документів про факт загибелі свого діда займався самостійно.
Також акцентує увагу, що в липні 2018 року звернувся до Хмельницької обласної державної адміністрації про увічнення пам`яті свого діда ОСОБА_4 .
Разом з тим, 31.07.2018 року сільський голова Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області на засіданні обласної комісії у справах увічнення пам`яті учасників АТО, жертв війни та політичних репресій у присутності її членів заявив, що ОСОБА_4 до Другої світової війни співпрацював з органами НКВС та сприяв тому, що окремих односельчан було заарештовано та розстріляно, які у післявоєнний час були реабілітовані. Як вважає позивач, поширення такої інформації, яка на його думку є неправдивою, свідчить про знеславлення його діда ОСОБА_4 та є порушенням ст. 297 ЦК України, яка передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності та честі.
За покликанням позивача, враховуючи приписи ст. 277 ЦК України такими діями йому завдана моральна шкода в розмірі 5000 гривень, що виражається в приниженні його честі та гідності перед односелячанами та членами комісії, а відтак поширена інформація підлягає спростуванню.
Відповідачем було подано відзив на подану позовну заяву (вх. №4981/19 від 06.05.2019 року), згідно якого позовні вимоги не визнає у повному обсязі.
Так у своєму відзиві відповідач просить врахувати, що обставини, покладені в основу позову не визнаються, так як суперечать нормам матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що позивачем не доведено, що останній в праві пред`являти позов, оскільки відсутні докази, що підтверджували б, що останній є членом сім`ї, близьким родичом ОСОБА_4 . Також акцентував увагу на тому, що позивач не навів будь-яких обставин з приводу характеру свого зв`язку з ОСОБА_4 , не навів обгрунтування завданої моральної шкоди.
На поданий відповідачем відзив позивачем подано відповідь на відзив (вх. №5206/19 від 13.05.2019 року), згідно якого вважає відзив таким, що не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України.
У судових засіданнях позивач та його представник вказували на незаконність дій відповідача, що призвели до порушення права на честь, гідність, ділову репутацію, просили позов задовольнити повністю.
Представники відповідача вказували на відсутність підстав для задоволення позову з урахуванням обставин, викладених у поданому суду відзиві.
Представник відповідача сільский голова Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області вказав, що на засіданні обласної комісії у справах увічнення пам`яті учасників АТО, жертв війни та політичних репресій не мав на меті будь-яким чином заподіяти моральної шкоди позивачу, а виключно повідомив ту інформацію, що йому була відома з документальних джерел. Пояснив, що доведена ним інформація є вираженням суб`єктивної думки та по своїй суті є оціночним судженням, що не підлягає спростуванню, не може нанести шкоду про яку вказує позивач.
Представником третьої особи подано письмове пояснення, згідно якого просить вирішити позов на розсуд суду.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог судом враховано наступне.
Так, рішенням №1 від 04.10.2017 року Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області під час розгляду заяви ОСОБА_1 вирішено при встановленні документального факту загибелі чи зникнення в роки Великої Вітчизняної війни ОСОБА_4 , внести його в списки загиблих в роки Великої Вітчизняної війни, на стенд загилим воїнам та викарбувати його ім`я на пам`ятнику загиблим односельчанам.
Як вбачається з пунктів 2 та 3 такого рішення було також вирішено в сільському клубі створити стенд учасників бойових дій уродженців Дертківської сільської ради та зробити книгу пам`яті захисників України уродженців Дертківської сільської ради, котрі боронять кордони України в зоні проведення антитерористичної операції.
Згідно повідомлення Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 28.12.2017 року за №438 на звернення ОСОБА_1 його проінформовано, що відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розшук померлих фізичних осіб сільської ради до повноважень сільського голови не входить.
Судом також встановлено і те, що Дертківською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області листом від 05.02.2018 року за №71 на виконання звернення Ізяславської районної організації ветеранів України щодо сприяння у занесенні прізвища ОСОБА_4 на дошку захисників Вітчизни у Другій світовій війні, що в сільському клубі с. Дертка та на обеліску полеглих у Другій світовій війні, що знаходиться в центрі села, проінформовано, що таке питання вже розглядалося на сесії 04.10.2017 року, і на даний час відсутнє документальне підтвердження на ОСОБА_4 .
Згідно листа Хмельницької обласної державної адміністрації від 12.04.2018 року №Ф/2628-16/09 адресованого ОСОБА_1 на його звернення про увічнення пам`яті ОСОБА_4 вбачається, що останнього повідомлено, що розгляд зазначеного питання відбудеться на засіданні обласної комісії у справах увічнення пам`яті учасників антитерористичної операції, жертв війни та політичних репресій, про що його буде повідомлено, а також запрошено взяти участь.
За наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 , як видно з повідомлення Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 19.04.2018 року за №Ф-69 було створено робочу групу та встановлено факт наявності неодноразового звернення позивача до Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області з приводу увічнення пам`яті ОСОБА_4 . Як вбачається з даного повідомлення ОСОБА_1 звертався у відповідний комісаріат Російської Федерації з приводу надання відомостей про загиблого ОСОБА_4 , однак станом на 17.04.2018 року відповідь не надходила. Також згідно повідомлення Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 19.04.2018 року за №Ф-69 констатовано наявність конфліктиних відносин між позивачем у справі та ОСОБА_10 - сільським головою Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.
Разом з тим, судом встановлено, що 31.07.2018 року на засіданні обласної комісії у справах увічнення пам`яті учасників антитерористичної операції, жертв війни та політичних репресій розглядалося питання про увічнення пам`яті ОСОБА_4 , загиблого в роки Другої світової війни.
Як встановлено витягом з протоколу №2 засідання вказаної вище комісії, у ній брав участь позивач та сільський голова Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Шостак М.С. У ході засідання комісії ОСОБА_10 повідомив, що довідку на яку вказує ОСОБА_1 від 10.05.2018 року, видану органом місцевого самоврядування Тверської області РФ, про те, що ОСОБА_4 похований на території останньої в братській могилі йому ніхто не надавав.
Згідно витягу з протоколу №2 від 31.07.2018 року засідання обласної комісії у справах увічнення пам`яті учасників антитерористичної операції, жертв війни та політичних репресій вбачається, що ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_4 до Другої світової війни співпрацював з НКВС та сприяв тому, що окремих односельчан було заарештовано та розстріляно, а в післявоєнний період вони були реабілітовані. Також за даними витягу з протоколу ОСОБА_1 надав пояснення, що до Другої світової війни ОСОБА_4 був головою місцевої сільської ради, а секретарем сільської ради являвся пан Лясковський, на якого було заведено три кримінальні справи. За покликанням ОСОБА_1 у зв`язку саме з цим ОСОБА_4 надав об`єктивні характеристики на Лясковського, саме цим і пояснюється співпраця з органами НКВС.
Суд зауважує, що пояснення самого ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні зводилися виключно до тих обставин, які викладені в протоколі №2 від 31.07.2018 року засідання обласної комісії у справах увічнення пам`яті учасників антитерористичної операції, жертв війни та політичних репресій.
Згідно показань свідка ОСОБА_6 , який являється сином позивача, останній був на засіданні вказаної вище комісії, в ході якого ОСОБА_10 вказав на сприяння ОСОБА_4 до розстрілів своїх односельчан. Такі ж показання надав і свідок ОСОБА_7 , який також є сином позивача у справі.
У контексті поширення такої інформації, яка на думку позивача, є неправдивою та свідчить про знеславлення його діда ОСОБА_4 і є порушенням ст. 297 ЦК України, яка передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, суд вказує на наступне.
Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).
Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без ї згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.
Згідно із частиною другою статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі "Лінгенс проти Австрії").
Згідно із частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Крім того в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.
З урахуванням зазначеного вище, суд вказує, що посадова особа відповідача з метою підтримання своєї позиції та вже прийнятих рішень щодо вирішення питання, яке перед ним ставив позивач, а саме про увічнення пам`яті його діда ОСОБА_4 , висловив суб`єктивні оціночні судження, свій особистий погляд та власну оцінку поведінки ОСОБА_4 , а також власну оцінку подій, що мали або могли мати місце ще до початку Другої світової війни. Така обставина підтверджується в тому числі і довідкою-характеристикою Дертківської сільської ради за підписом ОСОБА_4 від 16.05.1938 року та архівними матеріалами щодо обвинувачення ОСОБА_11 , якого після розстрілу було реабілітовано посмертно (а.с.59-72).
За таких обставин, суд вважає, що спірні висловлювання ОСОБА_10 є лише оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню.
Слід вказати, що за приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На думку суду, архівні матеріали щодо кримінального переслідування ОСОБА_11 надані позивачем в обгрунтування позовних вимог не є достатніми доказами, так як у своїй сукупності не дають змоги дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Як визначає ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, частина шоста вказаної статті чітко регламентує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Архівні матеріали справи по обвинуваченню ОСОБА_11 та списки воїнів, які загинули в роки ВВВ 1941-1945 рр. по Дертківській сільській раді, на думку суду, не підтверджують тих обставин, які входять в предмет доказування щодо поширення відповідачем недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.
Показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , допитаних в ході судового розгляду також не дозволяють прийти до висновку про саму наявність та факт поширення недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки останні не брали участі 31.07.2018 року в засіданні обласної комісії у справах увічнення пам`яті учасників антитерористичної операції, жертв війни та політичних репресій.
У рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19.
З огляду на відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростування поширеної інформації щодо загиблого у ОСОБА_3 війні ОСОБА_4 шляхом публікації спростування інформації в газеті «Зоря Надгориння», то похідна позовна вимога про стягнення завданої моральної шкоди у розмірі 5000 гривень також не підлягає до задоволення.
Щодо покликань представника відповідача про відсутність докуметального підтвердження, що позивач є членом сім`ї, близьким родичом ОСОБА_4 , а відтак позбавлений права звернення з позовом до суду, слід вказати, що досліджені письмові докази підтверджують характер такого зв`язку і не викликають сумнівів.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного прав, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
З урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин та оцінки наданих сторонами доказів, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20.02.2020 року.

Суддя О.В. Король