Справа № 303/2469/20
номер рядка стат. звіту 79

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі
головуючої судді Гутій О.В.
за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визнання незаконним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-
В провадженні Мукачівського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визнання незаконним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про закриття провадження у справі, оскільки спір з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є публічно-правовим відноситься до юрисдикції адміністративних судів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду до суду з позовом до Мукачівської міської ради про визнання незаконним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Предметом його позову є законність розпорядження№ 91 від 14.04.2020 року Мукачівського міського голови про звільнення ОСОБА_2 , поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
За змістом ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України визначає публічно-правовий спір, зокрема, як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першоїстатті 4 КАС України).
Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.
Пункт 2 частини першої статті 19 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до п. 17 ч. 1ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відтак, зміст поняття «публічна служба» охоплює поняття державної служби та служби в органах місцевого самоврядування.
Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуванням, виплатою, утриманням, компенсацією, перерахунком заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (частина перша статті 2 вказаного Закону).
Частиною другою статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України. Проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Мукачівська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду міста та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами України, у межах повноважень, визначених чинним законодавством, і приймає від її імені рішення.
Отже, позивач обіймав посаду в органі місцевого самоврядування, у зв`язку із чим цей спір не є трудовим спором приватного характеру, а стосується проходження публічної служби.
Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, то правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи, що позивач до звільнення проходив публічну службу, спір щодо поновлення його на посаді є публічно-правовим. Тому вимоги про визнання незаконним та скасування розпоряджень міського голови, які видані під час проходження позивачем публічної служби, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Водночас вимоги про стягнення середнього заробітку заявлені разом з вимогами про вирішення публічно-правового спору, тому на них також поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 661/3699/16-ц (провадження № 14-388цс18).
Згідно з п.1 ч.1ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Аргументи, викладені представником позивача у запереченні про те, що спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства і це узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові 12.02.2020 у справі № 693/1140/16, є помилковими. Так висновки, викладені у цій постанові, не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи, оскільки вони стосуються інших обставин, які були встановлені при розгляді справи судом касаційної інстанції.
Керуючись ст.ст. п.1 ч.1 ст. 255, 256, 260 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі № 303/2469/20 за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визнання незаконним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу закрити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду виготовлена 07.09.2020 року.

Головуюча О.В.Гутій