Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., представника позивача Айдаріної І.В. , представника відповідача - адвоката Ганошенка С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі ДСЗН) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 320 573,83 гривні.

В обґрунтування позову зазначено, що з липня 2014 року ОСОБА_2 перебуває у них на обліку як одержувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. В лютому 2016 року ОСОБА_2 в черговий раз звернулась до позивача з відповідним пакетом документів для призначення допомоги та їй була призначена допомога як малозабезпеченій сім`ї в сумарному періоді з 01.02.2016 року по 31.07.2019 року. Звертаючись із заявами про призначення допомоги ОСОБА_2 подавала декларацію про доходи та майновий стан сім`ї, де вказала про наявність у власності автомобілю VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску. Посилається на абзац 6 п.10 Постанови КМУ від 24.02.2003 року №250, якою передбачено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям не призначається, у разі, коли у власності чи володінні сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). За даними бази МАІС ЄДР МВС станом на 15.08.2019 року у власності ОСОБА_2 знаходиться автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, який вона вказала в декларації, а у власності її чоловіка є - мопед, 1998 року випуску та причіп «Муравей РU-05», мопед НОМЕР_1 , 2007 року випуску, придбаний 16.10.2015 року. За результатами проведеної позивачем перевірки даних, наданих відповідачкою під час звернення за призначенням допомоги ОСОБА_2 надала не повну інформацію про наявність у її чоловіка ОСОБА_3 транспортних засобів, які не було задекларовано в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням допомоги, що призвело до неправомірної виплати бюджетних коштів за період з 01.02.2016 року по 31.07.2019 рік на загальну суму 320573,83 гривні. Також у відповіді на відзив вказували, що при зверненні за допомогою заявник самостійно заповнює декларацію про доходи та майновий стан та несе особисту відповідальність за вказану інформацію. При кожному зверненні ОСОБА_2 під особистий підпис попереджали про наслідки подання неповних або недостовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї. Незнання закону чи неправильне його тлумачення однією зі сторін не звільняє особу від юридичної відповідальності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

ОСОБА_2 в судове засідання не прибула. Про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та у долученому до справи відзиві, а також у запереченнях до відповіді на відзив зазначав про те, що ОСОБА_2 є матір`ю - героїнею відповідно до указу Президента, має 10 дітей. З 01.04.2014 року вона отримувала соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. 23.11.2019 року отримала повідомлення-рішення про відшкодування надміру виплачених коштів, з яким не згодна. Вперше ОСОБА_2 дізналась про існування речових прав на старий моторолер та причіп за її чоловіком лише 04.09.2019 року, коли її було викликано до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради для надання пояснень. У відповідності із пунктом 4 статті 7 Закону «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та п.11 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям №250 за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад, якщо:

у складі сім`ї є особа з інвалідністю;

у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);

Наголошує на тому, що відповідачка має право на призначення державної соціальної допомоги, незалежно від обмежень, встановлених ч.1 ст.7 указаного Закону, а тому безпідставними є звинувачення в навмисному поданні недостовірних відомостей чи прихованні відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру. Малозабезпечена сім`я, яка постійно проживає на території України та з поважних причин або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї, має право на тримання від держави державної соціальної допомоги. За приписами ч.4 статті 7 вказаного Закону якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. На підставі цього стверджує, що обов`язковою умовою для повернення надміру сплачених коштів є умисні дії з подання недостовірних відомостей чи їх приховування. Посилаючись на положення статті 1215 ЦК України та відсутність у відповідачки недобросовісності, вказує про неможливість повернення коштів, отриманих особою, як були отримані нею як засіб до існування. Також зазначає, що на час звернення та отримання державної соціальної допомоги ОСОБА_2 не було відомо про правовий статус старого моторолера та причіпа до нього, які її чоловік отримав у подарунок від близьких людей та оформив на своє ім`я, при цьому її письмової згоди на здійснення таких дій не вимагалось і вона дійсно не могла знати про перехід права власності на транспортні засоби, а тому і не вказувала їх у своїй декларації, вважаючи, що близькі люди надали її чоловікові їх безоплатно у тимчасове користування. Також майно знаходиться у практично непридатному для використання стані. Обов`язковою умовою для повернення надміру сплачених коштів є умисні дії з подання недостовірних відомостей чи їх приховування. Вважає, що за даних обставин відповідачка не мала на меті приховувати відомості або подавати недостовірні відомості, оскільки все одно у відповідності до ч.4 ст.7 Закону мала право на отримання державної соціальної допомоги. Також посилається на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року, яке набрало законної сили по справі №200/385/20-а, яким було скасовано повідомлення-рішення від 19.09.2019 року. Також представник додатково пояснив, що обидва мопеди перебувають у непридатному для використання стані та не становлять будь-якої цінності. Вказані мопеди зареєстровані були за чоловіком без згоди та відома відповідачки, яка навіть не знала про їх належність сім`ї. Будь-яких навмисних дій щодо свідомого приховання двох мопедів та причіпа з її боку не було. На теперішній час її родина у зв`язку із важким матеріальним становищем не має коштів для зняття цих транспортних засобів з реєстрації.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ДСЗН необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з лютого 2016 року неодноразово зверталась до ДСЗН із заявами про призначення її сім`ї державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Подаючи необхідні документи про майновий стан сім`ї у відповідній декларації, в розділі ІV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстровані у житловому приміщенні /будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо», вона вказувала, що у власності її сім`ї є автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_2 .

Рішеннями ДСЗН про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 01.04.2016 року, 07.09.2016 року, серпня 2017 року, 29.03.2018 року, 5 жовтня 2018 року, 19.03.2019 року їй було призначено соціальну допомогу на кожні шість місяців на сукупний період з 01.02.2016 року по 31.07.2019 року.

Відповідно до інформації, зазначеної ОСОБА_2 в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, до складу її сім`ї входить чоловік ОСОБА_3 та ще 10 дітей, які всі є їхніми біологічними дітьми.

Згідно акту проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення державної соціальної допомоги, складеного державними соціальними інспекторами 04 вересня 2019 року за № 510 встановлено, що сім`я відповідача надала неповну інформацію про майновий стан та не задекларовано мопед МХ 150 F 150, мопед Honda Lead, 1998 року випуску, причіп Муравей PU-05, які згідно даних з територіального сервісного центру 1441 зареєстровані за чоловіком ОСОБА_3 .

Рішенням ДСЗН від 19 вересня 2019 року сім`я відповідача позбавлена права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.08.2019року.

Рішенням ДСЗН від 18 жовтня 2019 року щодо сім`ї відповідачки було встановлено переплату державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яка утворилась з 01.02.2016 року по 31.07.2019 року у зв`язку із тим, що у володінні сім`ї більше одного транспортного засобу.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 до ДСЗН від 04.09.2019 року, в якості причини недекларування всіх транспортних засобів (двох мопедів та причіпу) вона вказала, що мопеди знаходились у неробочому стані, а про необхідність декларування причіпу їй було не відомо.

Згідно ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Статтею 4 вказаного Закону (в редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї.

Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією податкових органів.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї. Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (в редакції постанови на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

За пунктом 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно. Згідно з пунктом 12 Порядку у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше, ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (в редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин) державна соціальна допомога не призначається, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. м. на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. м. на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно з ч. 2 цієї норми Закону за наявності обставин, передбачених у ч. 1 цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо у складі сім`ї є інвалід.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону, якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

З аналізу наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених абзацом 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», можливе за наявності таких обов`язкових умов: у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму); відсутність обставин, передбачених ч. 2 ст. 7 цього Закону; необхідність дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону; наявність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

З матеріалів справи вбачається, що в поданих відповідачкою деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціально допомоги, зазначено, що у власності ОСОБА_2 є один автомобіль VOLKSWAGEN, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_2 .

Згідно письмових відомостей з бази даних Територіального сервісного центру 1441 від 15.08.2019 за чоловіком відповідачки - ОСОБА_3 зареєстровані ще два мопеди та причіп:

- мопед МХ 150 F 150, 2007 року випуску, держ.№ НОМЕР_3 , з жовтня 2015 року;

- мопед Honda Lead, 1998 року випуску, з липня 2010 року;

- причіп Муравей PU-05, 2016 року випуску, держ.№ НОМЕР_4 , з жовтня 2016 року.

У первісному письмовому поясненні до ДСЗН, а також у відзиві на позовну заяву відповідачка зазначила, що їй було не відомо про існування у власності сім`ї та реєстрацію за чоловіком двох мопедів, які знаходяться у непридатному для використання стані. Про необхідність декларування причіпу їй також було не відомо.

Таку, позицію відповідачки щодо відсутності наміру приховувати відомості про майновий стан, а також про її необізнаність в існуванні у власності двох мопедів та обов`язок подавати відомості про причіп суд вважає достовірною, підтвердженою матеріалами справи та не спростованою позивачем.

Так, суд враховує, що відповідачка є матір`ю - героїнею, про що їй присвоєне відповідне почесне звання президентом України, вона має десятьох біологічних дітей, фізичний догляд та утримання яких очевидно є великим тягарем та не залишає часу, як жінці, на детальну обізнаність або контроль наявних в сім`ї робочих транспортних засобів та усвідомлення різниці між автомобілем та транспортним засобом.

При цьому заповнена відповідачкою форма декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, затверджена наказом Міністерством соціальної політики України від 22 липня 2003 року № 204, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 13 серпня 2003 року за № 709/8030 (був чинний на момент звернення відповідача за призначенням соціальної допомоги) має назву графи - «Автомобіль марки», в якій відповідачкою і було зазначено про існування у власності сім`ї автомобіля VOLKSWAGEN, 2004 року випуску, що є правдивою інформацією.

При детальному тлумаченні терміну автомобіль, закріпленому в Законі України «Про автомобільний транспорт», ним визнається - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Виходячи із законодавчого поняття, при застосуванні в декларації більш вузького терміну «автомобіль» в даній ситуації причіп та мопеди, які мають два колеса, не повинні застосовуватися та зазначатися в графі 2 розділу ІV декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерством соціальної політики України від 22 липня 2003 року № 204.

Позивачем не було доведено, що відповідачці, як багатодітній матері-героїні було детально роз`яснено працівниками ДСЗН обов`язок вказувати в декларації про доходи в графі 2 «автомобіль» всі транспортні засоби, до яких в тому числі можуть належать мопеди та причіпи, а також наслідки неподання таких даних.

Крім того, згідно з долученими до справи висновками експертної оцінки від 10 жовтня 2019 року, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «ПРИМАСК-АВТОЕКСПЕРТ», за результатами оцінки транспортних засобів, двох мопедів: МХ 150 F 150, 2007 року випуску та Honda Lead, 1998 року випуску, встановлено, що їх технічний стан є незадовільним, вони є непридатні для використання за призначенням внаслідок фізичного зношення, відновлювальний ремонт є недоцільним, оскільки його вартість перевищує залишкову вартість досліджуваного майна.

Крім того, при оцінці правдивості доводів відповідачки щодо її необізнаності про реєстрацією чоловіком двох мопедів слід врахувати положення діючого Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388, відповідно до якого будь-якої присутності, згоди або повідомлення другого подружжя про придбання або реєстрацію транспортного засобу не потрібно. Тобто не виключається та не спростовано позивачем, що чоловік відповідачки міг самостійно без її згоди та повідомлення здійснити дії з придбанням та реєстрацією за собою двох вказаних мопедів, що свідчить про відсутність у ОСОБА_2 умислу з приховання такої інформації.

Як вже було зазначено, що у частині четвертій статті 7 ЗаконуУкраїни «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 250 виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

В матеріалах справи відсутні достатні відомості про те, що ОСОБА_2 , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши в ній в графі «Автомобіль» відомості про наявність причепу та мопедів, які зареєстровано, як транспортні засоби в установленому порядку, мала на меті навмисно приховати ці дані для отримання соціальної допомоги.

Отже, враховуючи соціальний та майновий статус сім`ї відповідача, присвоєння відповідачці звання «матір-героїня», наявність на її утриманні 10 біологічних дітей, технічний стан транспортних засобів, які помилково не були вказані в декларації, дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_2 надмірного тягаря.

До подібних висновків також дійшов Верховний суд у справі № 234/9643/19 в постанові від 25 березня 2020 року, які суд у відповідності до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права під час ухвалення цього рішення.

Таким чином, вказані положення та встановлені обставини свідчать та підтверджують відсутність у ОСОБА_2 наміру приховувати інформацію або подавати неповні відомості про свій майновий стан відносно наявних у власності транспортних засобів, а тому відсутні підстави для повернення сплаченої суми допомоги.

З урахуванням цього у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку із відмовою у позові судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відмовити.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні відомості про сторін:

Позивач Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, , місцезнаходження: 87555, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, 70.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 28 серпня 2020 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов