Справа № 754/1672/17
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання - Раєвського П.А

за участю: представника позивача - Боднарчук І.О.

представника відповідача - Дудіної Н.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву», про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення -

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Кириченко Р.Ю. звернувся до суду із вищевказаною заявою та просить визнати виконавчий лист, виданий 28.02.2019 року Деснянським районним судом м. Києва, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по м. Києву» 9900,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, таким, що не підлягає виконанню, так, як не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Вказані вимоги вмотивовані тим, що відображення ідентифікаційного коду особи, що зазначено у виконавчому листі не відповідає коду ОСОБА_1 .

Крім того, на адресу суду від представника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по м. Києву» надійшла заява про виправлення помилки у виконавчому листі. Вказану заяву представник обґрунтував тим, що при огляді виконавчого листа у вищевказаній справі було встановлено, що при його оформленні була допущена помилка, а саме: не вірно вказано ідентифікаційний номер боржника. Згідно даних особової справи правильний ідентифікаційний код боржника: РНОКПП: НОМЕР_1 .

В судовому засіданні представника позивача - Боднарчук І.О., просив задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача - Дудіна Н.Ю., в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заяву про виправлення помилки у виконавчому листі підтримала та просила її задовольнити.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяв, вважає, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню, а заява про виправлення помилки у виконавчому листі є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.12.2018 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

14.12.2018 року представник відповідача звернувся до суду із заявою щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу, посилаючись на те, що відповідач протягом усього часу розгляду справи добросовісно користувався процесуальними правами та сумлінно виконував обов`язки, натомість позивач та її представник систематично ними нехтували, просив за результатами судового розгляду ухвалити рішення про відшкодування судових витрат відповідача на професійну правову допомогу в сумі 8800,00 грн. у відповідності до раніше поданої заяви, а також 1100,00 грн., загалом 9900,00 грн. відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2018 року заяву представника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача 990000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу та просила скасувати додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.08.2019 року додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2018 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року, заяву представника відповідача Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по м. Києву» Ю. Мусієнка щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по м. Києву», про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по м. Києву» (ідентифікаційний код: 37027405, місцезнаходження: м. Київ, вул. П. Майбороди, 19) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 9900,00 грн.

За змістом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

28.02.2019 року Деснянським районним судом м. Києва у вищевказаній справі був виданий виконавчий лист.

Відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в ч. 2 ст. 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з ново виявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У вказаній справі не встановлено, передбачених діючим законодавством підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, станом на час надходження до суду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та на час вирішення судом цієї заяви, до суду не надходив ні виконавчий лист з відміткою про його виконання, ні постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку що в даному випадку відсутні підстави для визнання виконавчого лита таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Зміст наведених норм ЦПК України дає право на усунення помилки технічного характеру - описки чи арифметичної помилки. Описки це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, тобто: написання прізвищ та імен, адреси, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків тощо. Не є описками граматичні помилки, які не спростовують тексту рішення суду та не призводять до його неправильного сприймання.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, а також те, що при оформленні виконавчого листа, що був виданий Деснянським районним судом м. Києва 28.02.2019 року, по цивільній справі №754/1672/17 допущено помилку, а саме: не вірно вказано ідентифікаційний код боржника ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що допущена помилка підлягає виправленню, а заява представника відповідача задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 431, 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву», про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення - залишити без задоволення.

Виправити описку допущену при видачі виконавчого листа від 28.02.2019 року по справі № 754/1672/17 вказавши вірно РНОКПП боржника - ОСОБА_1 - НОМЕР_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 17.02.2020 року.

Суддя: Н.Г. Таран