Справа № 212/9372/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю секретаря судового засідання Бесараб О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 05 листопада 2019 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, як колишньої дружини у розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Мотивуючи свою заяву тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2006 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2011 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. На момент звернення до суду вона не працевлаштована, є інвалідом II групи і така інвалідність встановлена під час перебування у шлюбі з відповідачем. Висновком МСЕК від 13.03.2017 року повторно визнана непрацездатною та їй встановлена II група інвалідності у зв`язку з загальним захворюванням з наступним переоглядом 01.03.2020 року. У зв`язку з призначенням інвалідності отримує пенсію в сумі 1342 грн. 94 коп., інших джерел доходів не має, тому її матеріальне становище є несприятливим і остання потребує матеріальної допомоги. Зазначає, що колишній чоловік, ОСОБА_2 , матеріальної допомоги в добровільному порядку їй не надає. Лікування захворювання потребує значних коштів і вона не в змозі себе забезпечити. Відповідач працює та отримує достойну заробітну плату, а тому вважає, що має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Ухвалою суду від 13.11.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

10 січня 2020 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Умріхіним О.В. подано відзив на позов. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог , посилаючись на те, що 25 березня 2011 року шлюб між ним та позивачкою ОСОБА_1 розірвано. Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До досягнення спільною донькою трирічного віку, він сплачував аліменти на утримання позивачки та заборгованості по аліментам не має, що підтверджується довідкою від 18.12.2019 року, виданою Центрально- міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Також зазначив, що на його утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 01 червня 2012 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 і має нести витрати по утриманню своєї нової родини та не має можливості надавати матеріальну допомогу колишній дружині. Вважає, що держава виплачує позивачці пенсію, яка забезпечує останній прожитковий мінімум.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Умріхін О.В. надав до суду письмове клопотання в якому просив відкласти розгляд справи у зв`язку із знаходженням на лікарняному, однак доказів поважності причини неявки до суду не надав.

Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» закріплено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2006 року, шлюб між ними розірвано 25.03.2011 року, що підтверджується копією рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ( а.с.7).

Сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 8).

З виписки медичної карти амбулаторного хворого №160786 вбачається, що позивачу встановлена друга група інвалідності з березня 2009 року (а.с.13).

Згідно довідки МСЕК від 13.03.2017 року Серія12ААА №3630489 позивачу повторно встановлена друга група інвалідності з 01.03.2017 року, наступним переогляд в лютому 2020 року (а.с 10).

Позивачка ОСОБА_1 не працює, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1625,27 грн.,що підтверджується довідкою про доходи №3778 1977 3028 2773 від 05.03.2019 року виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління обслуговування громадян Покровський відділ обслуговування громадян в м. Кривий Ріг Сервісний центр ( а.с.14)

З копії виписки історії хвороби №У - 13996 та виписного епікризу від 07.02.2012 року и/б №120633 виданих на ім`я ОСОБА_1 слідує, що за рекомендацією лікаря позивачка потребує щорічного лікування та прийому медикаментів ( а.с.11,12).

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої в період з липня 2019 року по грудень 2019 року становить 2000 гривень на місяць, що підтверджується довідкою від 11.02.2020 року, виданою Відділом з питань виплати пенсій №9 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с. 49).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів від 24.01.2020 року, виданою Державною податкової службою (ДПС) України Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 в період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року отримувала доходи у вигляді соціальних виплат з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної у місті ради, аліменти, які перераховувалися з ПП «ХАРКІВЕНЕРГОРЕСУРС» та аліменти, які перераховувалися з ТОВ «МАГНІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ» ( а.с.46).

Згідно довідки Центрально- міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 53171 від 18.12.2019 року виконавче провадження №17197548 з виконання виконавчого листа № 2-4613 від 21.09.2007 року, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу про стягнення аліментів в розмірі ј на користь ОСОБА_1 до досягнення дитиною трирічного віку перебувало на виконанні з 11.11.2008 року по 24.12.2012 року. На момент завершення виконавчого провадження 24.12.2012 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 відсутня ( а.с.35).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 . Батьками якого в свідоцтві про народження вказані: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с36).

Відповідач ОСОБА_2 з 01.06.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.37).

Відповідно до довідки №12 від 10.01.2020 року, виданою Комунальним некомерційним підприємством « Криворізький міський клінічний пологовий будинок №1» ОСОБА_5 знаходилась під наглядом консультативно - діагностичного центру КЗ « Криворізький міський клінічний пологовий будинок №1» з діагнозом: вагітність, 8 тижнів ( а.с.40).

Із позовної заяви вбачається, що інвалідність позивачці встановлено під час перебування у шлюбі з відповідачем, вона потребує значних витрат на лікування ,її колишній чоловік, ОСОБА_2 матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає.

За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Приписами ч.3,4 ст. 75 СК України закріплено, що непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частинами першою та другою статті 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема у постановах від 22 листопада 2018 року у справі № 758/4690/15-ц (провадження № 61-27192св18) та від 27 грудня 2018 року у справі № 165/1728/17 (61-3163св18).

Такий висновок також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 13 квітня 2016 року № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року № 6-1111цс17.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Отже, згідно довідки, виданою Відділом з питань виплати пенсій №9 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розмір пенсії позивача ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2019 року становить - 2000 гривень, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні частини четвертої статті 75 СК України, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати в справі - судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову в суд, слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.75,76 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано 20 лютого 2020 року .

Суддя: І. Б. Чайкін