ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7411/20 Справа № 175/872/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно за договором.

Позов мотивовано тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про поділ майна подружжя, за умов якого у власність позивачу перейшла квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу - легковий-універсал-В, 2006 року випуску, колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а відповідачу буде сплачена грошова компенсація замість частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 123 656,50 гривень. Зазначена угода не була посвідчена нотаріально, хоча між сторонами цього договору досягнуто всіх істотних умов договору та договір фактично було виконано сторонами, оскільки позивач володіє квартирою, проживає в ній, сплачує комунальні платежі та здійснюю ремонт, а відповідач - на власний розсуд розпоряджається автомобілем. На даний час позивач має намір продати квартиру, що здійснити неможливо, оскільки договір про поділ майна подружжя від 09 вересня 2015 року не був посвідчений нотаріально, а також у зв`язку із тим, що квартира вважається спільним майном подружжя. Згідно п. 9 договору про поділ спільного майна подружжя, узгоджено, що він буде посвідчений нотаріально за місцем укладення до 15 грудня 2015 року, у зв`язку з тим, що відповідач до теперішнього часу ухиляється від нотаріального посвідчення договору у порушення умов договору, хоча фактично виконує його, позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх майнових прав на квартиру.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року позов задоволено та ухвалено визнати дійсним договір про поділ майна подружжя, укладений 09 вересня 2015 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу - легковий-універсал-В, 2006 року випуску, колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а ОСОБА_3 отримав грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 123 656,50 гривень; припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,9 кв.м., загальною площею 26,9 кв.м., що складається з: 1 - коридор, 2 - житлова, 3 - кухня; 4 - ванна; 5 - туалет; 6 - житлова; І, II - лоджії, та визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,9 кв.м., загальною площею 26,9 кв.м., що складається з: 1 - коридор, 2 - житлова, 3 - кухня; 4 - ванна; 5 - туалет; 6 - житлова; І, II лоджії; припинити право власності ОСОБА_3 на автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу легковий-універсал-В, 2006 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу - легковий-універсал-В, 2006 року випуску, колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 ,реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Рішення суду мотивовано тим, що позивач відкрито володіє та користується квартирою, переданою їй за договором про поділ майна подружжя від 09 вересня 2015 року, проте позбавлена можливості розпоряджатися майном у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення вказаного договору. Договір про поділ майна подружжя від 09 вересня 2015 року, предметом якого було нерухоме майно та транспортний засіб, був укладений в письмовій формі, однак не був сторонами посвідчений нотаріально.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що укладення договору про поділ майна подружжя відповідач керувався наміром уникнути відповідальності по борговим зобов`язанням та зберегти майно, на яке могло бути звернене стягнення, а єдиним наміром позивача було допомогти чоловіку ухилитись від матеріальної відповідальності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 03 жовтня 1981 року між позивачем, ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований Бабушкінським районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 актовий запис № 1132. (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, 09 вересня 2015 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір про поділ майна подружжя, за яким у мою приватну власність перейшла квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу - легковий-універсал-В, 2006 року випуску, колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а відповідачу буде сплачена грошова компенсація замість частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 123 656,50 гривень, що підтверджується копією договору. (а.с.6)

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивач відкрито володіє та користується квартирою, переданою їй за договором про поділ майна подружжя від 09 вересня 2015 року, проте позбавлена можливості розпоряджатися майном у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення вказаного договору. Договір про поділ майна подружжя від 09 вересня 2015 року, предметом якого було нерухоме майно та транспортний засіб, був укладений в письмовій формі, однак не був сторонами посвідчений нотаріально.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідність до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін - ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Приписами ч. 3 ст. 640 цього Кодексу встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 372 ЦК України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Частиною 4 статті 372 ЦК України передбачено, що договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, колегія суддів встановила та це підтверджується матеріалами справи, що 10 листопада 2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетрвоська було винесено ухвалу про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 , ТОВ Київська Русь до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна, якою суд наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 в межах заявлених позовних вимог.

На момент винесення ухвали про забезпечення позову у власності відповідача перебувала квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу - легковий-універсал-В, 2006 року випуску, колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 .

Проте, 21 березня 2016 року Дніпропетровським районним судом було ухвалено рішення, яким було визнано за ОСОБА_2 право власності на вищезазначене майно, на яке вже було накладено арешт.

Крім того, 06 грудня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення за позовом ОСОБА_1 , ТОВ Київська Русь до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна, яким позов задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , вартість безпідставно набутого майна: риби, яка була запущена мальком в ставок, що розташований на земельній ділянці водного фонду (кадастровий номер з/д :01:003:0328) загальною площею 28,8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району, Дніпропетровської області, та доходи, які вказані особи одержали від реалізації риби в розмірі 2 075 539,00 гривень; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , вартість безпідставно набутого майна: горіху 120 шт., яблунь різних сортів в асортименті 320 шт. та груш 5 шт., які знаходяться на земельній ділянці (кадастровий номер з/д :01:003:0328) загальною площею 28,8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району, Дніпропетровської області та передана в оренду ОСОБА_5 , в розмірі 27 810 гривень; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, перерахувавши в національній валюті (гривні), що на день подання позову становить 107 450 гривень згідно офіційного курсу Національного Банку України (21,49 грн/1 долар США); стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 1 783,95 грн з кожного.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року це рішення залишено без змін.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, позовні вимоги цілком є необґрунтованими та недоведеними жодними доказами.

В діях ОСОБА_2 до ОСОБА_3 при підписанні договору про поділ майна подружжя був наявний умисел щодо укладання саме фіктивного договору, а саме з метою уникнути відповідальності по борговим зобов`язанням та зберегти майно, на яке могло бути звернене стягнення.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суд першої інстанції ігноруючи відсутність в матеріалах справи доказів, дійшов неправильного висновку про задоволення позовних вимог та визнав право власності на майно, на яке вже було накладено арешт.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з позовних вимог ОСОБА_2 та рішення суду вбачається штучно створений спір.

У зв`язку з чим рішення суду є незаконними, ухвалені з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1653,60 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1653,60 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко