Справа № 212/5571/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Нестеренко В. В., заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , встановивши заходи тимчасового обмеження її прав.

В обґрунтування заяви зазначає, що вона ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з 2009 по 2018 рік з ОСОБА_3 . Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

За рішенням суду від 19.01.2018 року, шлюб було розірвано, спору про місце проживання доньки не було. ОСОБА_3 , як батькові перешкод для спілкування та участі у вихованні доньки не створювала.

ОСОБА_3 у 2018 році вдруге одружився на ОСОБА_2 , мешкають за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 від особистої неприязні до ОСОБА_1 почала психологічно впливати на її доньку, яка знаходиться у тому віці, коли дитина піддається впливу дорослої людини. ОСОБА_2 не подобалось, що батько ОСОБА_4 платить своїй дитині аліменти.

Крім того, ОСОБА_2 , розповідає доньці, що вони одна сім`я, та вона її мати. Почала сексуально розбещувати її доньку, клала її спати між собою та ОСОБА_3 (донька любить спати без одягу), після цього донька сказала, що вона вже знає звідки діти бувають.

Зрозумівши, що ОСОБА_2 стала від неприязні до неї настроювати доньку проти заявниці, казати, що заявниця не зможе дбати про неї, тому їхня квартира та квартира матері (бабусі) будуть належати ОСОБА_4 . Тому з метою корисливих мотивів ОСОБА_2 скоїла злочин, викрала доньку, щоб довести заявницю до нервового зриву.

Дізнавшись про вище викладене, вона звернулась до органів опіки Саксаганського виконкому м. Кривого Рогу з заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини, щоб обмежити їх спілкування.

Крім того, за фактом скоєння злочину звернулась до прокуратури Дніпропетровської області з заявою про вчинення злочину ОСОБА_2 передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було винесено ухвалу (справа №201/1341/20 від 14.02.2020р.) про внесення вчиненого злочину ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудового розслідування, кримінальне провадження №0000128 від 28.02.2020 року.

Просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 24 місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав, а саме: - перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою її проживання: АДРЕСА_2 ; - наближення на 500 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування малолітньої ОСОБА_4 , а саме: - ЗОШ №68 за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, мікрорайон Гірницький, б. 3, та її місця реєстрації та проживання за адресами: АДРЕСА_1 ; - місця перебування її бабусь за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2020 року, заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Заявник ОСОБА_1 недоліки заяви усунула, про що подана відповідна заява 05.08.2020 року.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.08.2020 року відкрито провадження, призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала за обставин, викладених в ній. Просить заяву задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні вказала, що психологічне насилля до її доньки чинить дружина її колишнього чоловіка.

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 дозволила дівчинці проживати з ними у листопаді 2019 року на протязі місяця, без дозволу матері, заявника у справі ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 налаштовує дитину проти матері, і це заявнику відомо зі слів доньки; донька спала оголена на одному ліжку з татом та ОСОБА_2 ; ОСОБА_2 розповідає дитині про скарги які подані до різних інстанцій ОСОБА_1 . Наполягає на тому, що ОСОБА_2 є чужою людиною для донька ОСОБА_4 , і тому не повинна налаштовувати дитину проти матері.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення заяви, вказала, що вона проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , який дуже любить свою доньку ОСОБА_4 . Дівчинка часто приходить до них у гості. У листопаді-грудні 2019 року вони просила дозволи їй залишитися у батька. ОСОБА_3 та вона розповідали дівчинці, що вона повинна проживати разом із мамою, але дівчинка заперечувала. Вказує, що вона любить свого чоловіка та має дружні стосунки з його донькою, до їхніх стосунків не чіпляється та не приймає будь яких рішень.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні свідчень по суті заяви не надала.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідка, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Статтями 15,16 ЦК України також зазначено, що кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Відповідно до положень ст.ст. 350-2, 350-3 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з 2009 по 2018 рік з ОСОБА_3 . У них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з заявником за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 у 2018 році вдруге одружився з ОСОБА_2 та мешкають за адресою: АДРЕСА_2 .

До Єдиного реєстру досудового розслідування №0000128 від 28.02.2020 року, внесені відомості про вчинення злочину ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 146 КК України.

Наданими заявником докази в обґрунтування своїх вимог свідчать про те, що дійсно між нею та ОСОБА_2 є суперечності з приводу виховання дівчинки. В суді не були надані докази того, що зі сторони ОСОБА_2 застосовувалося психологічне чи сексуальне насильство по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_4 .

За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими.

Також, за змістом положень ст. 21 вказаного Закону, постраждала особа має право на: 1) дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; 10) звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству; 11) своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов`язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов`язані з ізоляцією кривдника або його звільненням.

У відповідності до ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: 2) обмежувальний припис стосовно кривдника.

Як зазначено у ст. 26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. ст. 26, п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень свідка та учасників процесу, суд прийшов висновку про необґрунтованість заяви з огляду на таке, що підставою звернення до суду з вказаною заявою стало не застосування до дитини психічного чи іншого насильства, а підставою стала конфліктна ситуація між сторонами, що викликана на ґрунті неприязних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з причини непорозуміння щодо виховання ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-82, 89, 350-1-350-8, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 07 вересня 2020 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак