Справа №428/7007/20
Провадження №2/428/2187/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 р. Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування наказу про звільнення, визнання запису у трудовій книжці про звільнення недійсним, зобов`язання видати новий наказ про звільнення і внесення відповідного запису в трудову книжку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування наказу про звільнення, визнання запису у трудовій книжці про звільнення недійсним, зобов`язання видати новий наказ про звільнення і внесення відповідного запису в трудову книжку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розглянувши подану позовну заяву, суддя вважає за необхідне залишити її без руху з наступних підстав.

Так, встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору.

Так, згідно із п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01.09.2015р., від сплати судового збору звільнялись позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Проте, з 01.09.2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 01.09.2015р., від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, починаючи з 01.09.2015р., позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

На підставі наведеного, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є вимогою майнового характеру та оплачується судовим збором.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного суду України від 16.10.2016 року у справі № 761/14537/15-ц та від 30.11.2016 року у справі № 6-1121цс16.

Зважаючи на вищевикладене, встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, оскільки не додано документу, що підтверджує сплату судового збору за позовну заяву майнового характеру і не зазначено доказів, що свідчать про звільнення від його сплати.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Отже, позивачу необхідно усунути вищезазначені недоліки - сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 840,80грн. і додати до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування наказу про звільнення, визнання запису у трудовій книжці про звільнення недійсним, зобов`язання видати новий наказ про звільнення і внесення відповідного запису в трудову книжку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 258-261 ЦПК України , суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування наказу про звільнення, визнання запису у трудовій книжці про звільнення недійсним, зобов`язання видати новий наказ про звільнення і внесення відповідного запису в трудову книжку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали та роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя