Провадження № 2/344/1287/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ковалюк І.П.

секретаря Караїм Ю.В.

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства Івано-Франківський котельно-зварювальний завод про стягнення заборгованості по зарплаті, середнього заробітку та моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що з 02 червня 1997 року була прийнята на роботу до 63 котельно-зварювального заводу, де працювала на різних посадах до часу звільнення.

24 травня 2019 року позивач подала заяву про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КупП України. у зв`язку із невиплатою заробітньої плати. Відповідно до наказу № 109 від 05.06.2019 року позивачку звільнено з посади начальника сектору управління персоналом, діловодства та контролю на підставі п.3 ст.38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову відпустку за робочий період з 10.04.2018 року по 05.06.2019 року в кількості 26 календарних дні та вихідної допомоги, згідно діючого законодавства. Згідно наказу № 145 від 08 липня 2019 року Про внесення змін в наказ № 109 від 05.06.2019 року, внесено зміни в частині виплати компенсації за невикористану щорічну чергову відпустку за період роботи з 10.04.2018 року по 05.06.2019 року в кількості 12 календарних днів взамін в кількості 26 календарних днів. Однак, не дивлячись на вказані вище обставини з позивачкою не проведено всіх належних виплат при звільненні. На підставі вищенаведеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованості по невиплаченій зарплаті в розмірі 38 435,48 грн., середній заробіток за час затримки виплати зарплати в розмірі 40 364,96 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., та судові витрати по справі в розмірі 1536,80 грн.

13.12.2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача визнає борг у сумі заборгованості по заробітній платі (а.с.27-28).

11.02.2020 року позивачкою подано до суду клопотання ( в порядку ст.43 ЦПК України). У даному клопотанні позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати зарплати з 06.06.2019 по 11.02.2020 року в сумі 40 364,96 гривень.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, відповідно до поданого відзиву. Заперечив щодо стягнення моральної шкоди.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Як вбачається із матеріалів справи позивачка працювала на Державному підприємстві «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» з 02.06.1997 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.10-11).

24.05.2019 року позивачка подала заяву про звільнення з роботи на підставі п.3 ст.38 КЗпП України з 31.05.2019 року (а.с.12).

Наказом директора ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» №109 від 05.06.2019 року ОСОБА_2 , начальника сектора УПД та К звільнено з роботи згідно п.3 ст. 38 КЗпП України з 05.06.2019 року, та виплатити компенсацію за невикористану щорічну чергову відпустку за робочий період 10.04.2018 року по 05.06.2019 року в кількості 26 календарні дні та вихідну допомогу згідно діючого законодавства Підстава: заява ОСОБА_2 (а.с.13).

Наказом № 145 від 08.07.2019 року, внесено зміни до наказу № 109 від 05.06.2019 року в частині виплати компенсації за невикористану щорічну чергову відпустку за період роботи з 10.04.2018 року по 05.06.2019 року в кількості 12 календарних днів взамін в кількості 26 календарних днів (а.с.14).

Ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Як вбачається з відповіді Державного концерну Укроборонпром ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», № Б-482 від 18.05.2019 року, яка дана ОСОБА_2 , сума зарплати нарахованої та невиплаченої без урахування податку з доходів фізичних осіб та військового збору станом на 18.07.2019 року становить 38 435,48 грн. (а.с.15).

Відповідно до довідки Державного концерну Укроборонпром ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», № Б-652 від 25.10.2019 року, яка дана ОСОБА_2 , заборгованість із невиплаченої зарплати станом на 01.10.2019 року становить 32 527,94 грн. (а.с.16).

Згідно листа № 04-02/15-10/4871 від 26.07.2019 року наданого Управління Держпраці в Івано-Франківській області, станом на день інспекційного відвідування, 17.07.2019 року повний розрахунок не проведено, заборгованість складає 38 435 грн. (борг по оплаті праці за період квітень-травень 2018р., березень - червень 2019 р.( в т.ч. оплата згідно листка непрацездатності за рахунок коштів ФСС з ТВП 1133,51 грн. (а.с. 17).

Оскільки, відповідачем не були виплачені позивачу всі належні суми при звільненні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 38 435,48 грн.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд керується п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

У зв`язку з вищевикладеним, за період з 06.06.2019 року по 11.02.2020 року (172 робочих дні) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні становить 40 364,96 грн., а саме: з 06.06.2019 р. по 30.06.2019 p.: 15 (р.д.) х 234 грн. 68 коп. (середній заробіток за один день) =3520 грн. 20 коп.; 3 01.07.2019 р. по 31.07.2019 p.: 23(р.д.) х 234 грн. 68 коп. (середній заробіток за один день) = 5 397 грн. 64 коп.; з 01.08.2019 р. по 31.08.2019 p.: 21 (р.д.) х 234 грн. 68 коп. (середній заробіток за один день)=4 928 грн. 28 коп.; з 01.09.2019 р. по 30.09.2019 p.: 21 (р.д.) х 234 грн. 68 коп. (середній заробіток за один день)=4 928 грн. 28 коп.; з 01.10.2019 р. по 31.10.2019 p.: 22(р.д.) х 234 грн. 68 коп. (середній заробіток за один день)=4 928 грн. 28 коп.; з 01.11.2019р. по 30.11.2019р.: 21 (р.д.) х 234 грн. 68 коп. (середній заробіток за один день)=4 928 грн. 28 коп.; з 01.12.2019 р. по 31.12.2019 p.: 21 (р.д.) х 234 грн. 68 коп. (середній заробіток за один день)=4 928 грн. 28 коп.; з 01.01.2020 р. по 31.01.2020 p.: 21 (р.д.) х 234 грн. 68 коп. (середній заробіток за один день)=4 928 грн. 28 коп.; з 01.02.2020 р. по 11.02.2020 p.: 7 (р.д.) х 234 грн. 68 коп. (середній заробіток за один день)=1 642,76 грн..

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати зарплати у розмірі 40 364 грн. 96 коп.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем до позовної заяви не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження спричиненої їй моральної шкоди. А тому у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Згідно положень ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах суми за один місяць за мінусом загальнообов`язкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати) підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 116, 117, 232, 235, 237-1, 430 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 , керуючись ст.ст. 4,12,13,81,82,141, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський отельно-зварювальний завод»( м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, Код ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 38 435 (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 48 копійок з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський отельно-зварювальний завод»( м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, Код ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), середній заробіток за час затримки в розмірі 40 364 (сорок тисяч триста шістдесят чотири) грн. 96 коп. з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський отельно-зварювальний завод»( м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, Код ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), витрати по оплаті судового збору в розмірі 1536 грн. 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення з Державного підприємства «Івано-Франківський отельно-зварювальний завод» (м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, Код ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за квітень 2018 року в сумі 2 358 грн. 48 коп., за мінусом загальнообов`язкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ковалюк І.П.

Повний текст рішення складено та підписано 14 лютого 2020 року.