Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1284/19

Номер провадження: 2/511/24/20

31 серпня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання Флора С.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Чернега В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Роздільнянська районна державна адміністрація, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Роздільнянська районна державна адміністрація, про стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу (а.с.1-5).

01 червня 2020 року позивач надав позовну заяву в новій редакції (а.с.128-133).

Стислий виклад позиції позивача.

24 жовтня 2016 року позивач звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» та третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради, поновлення дії контракту, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

12 грудня 2016 року Роздільнянським районним судом Одеської області по цивільній справі №511/2365/16-ц було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

12 липня 2017 року колегією суддів апеляційного суду Одеської області постановлена ухвала, якою апеляційна скарга Роздільнянської районної ради відхилена, а рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року залишено без змін.

На момент звернення до суду з даним позовом у Верховному Суді на розгляді знаходились матеріали справи №511/2365/16-ц за касаційною скаргою Роздільнянської районної ради Одеської області. На сьогоднішній день відповідно до постанови Верховного Суду України від 21.11.2019 року (справа №511/2635/16-16-ц, провадження №61-34146св18), касаційну скаргу Роздільнянської районної ради Одеської області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року залишено без змін.

Позивач звернув увагу суду на те, що рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.12.2016 року умисно не виконане до цього часу, в частині поновлення його на посаді головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» незважаючи на відповідні заяви, що підтверджується ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.09.2017 року, витягом з ЄРДР про початок досудового розслідування кримінального провадження №0000092 від 17.01.2018 року за кваліфікацією ч. 1 ст. 382 КК України, а також заявою від 26.11.2018 року голові Роздільнянського РДА, заявою від 26.11.2018 року голові Роздільнянської районної ради ОСОБА_2 та листа в.о. головного лікаря, голови комісії з реорганізації комунального КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» від 11.12.2018 року № 588 Кущенко Д.С .

Більше того, у супереч судовому рішенню від 12.12.2016 року Роздільнянська районна рада Одеської області беручи на себе функції судової влади, самочинно вирішує щодо призначення керівника медичної установи, перешкоджаючи та не виконуючи вказане рішення суду.

Так, 22.12.2018 року Роздільнянська районна рада Одеської області постановила рішення №887-УІІ «Про створення комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня», яким у пункті 4 призначено виконуючим обов`язки Генерального комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» Кущенка Дмитра Сергійовича .

У пункті 5 Рішення доручено голові Роздільнянської районної ради ОСОБА_2 укласти контракт з Кущенко Д.С. на період проведення конкурсу на заміщення вакантної посади Генерального директора зазначеної медичної установи, що вказує на умисне невиконання судового рішення та пряме перешкоджання у його виконанні.

Також, 22.12.2018 року Роздільнянська районна рада Одеської області постановила незаконно та протиправно рішення №888-VII «Про проведення конкурсу на посаду Генерального директора комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня».

Крім того, позивач звернув увагу суду на те, що на час розгляду справи №511/2365/16-ц Роздільнянським районним судом Одеської області у 2016 році в матеріалах справи знаходилась неправильно розрахована з заробітної плати довідка від 07.11.2016 року надана бухгалтерією КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня».

У зв`язку з чим, судом була неправильно розрахована заборгованість з 24.09.2016 року по 12.12.2016 року у розмірі 28 016,24 гривень, так як суд у своїх розрахунках застосував суму за один місяць у розмірі 10 506,09 гривень.

Але, згідно умов контракту від 14.06.2016 року, Розділ III «Умови матеріального забезпечення керівника» п. 13 - щомісяця позивачу повинні були виплачувати премію в розмірі однієї середньомісячної плати. Бухгалтерія КЗ «Роздільнянської центральної районної лікарні» не нараховувала заробітну плату згідно умов контракту. Таким чином, за період роботи по контракту з 14.06.16 року по 24.09.2016 року позивачу повинні були додатково нарахувати премію в розмірі 10 506 гривень - однієї середньомісячної заробітної плати за кожен місяць його роботи.

Так, згідно довідки бухгалтерії КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» б/н від 07.11.2016 року заробітна плата позивача за останні два місяця складала разом 21 512,60 гривень, а саме: в липні 2016 року 10 756,30 гривень та у серпні 2016 року 10 756,30 гривень, а згідно умов контракту повинна була сплатити 42 524,60 гривень: в липні 10 756,30 гривень +10 506 грн. = 21 262,30 гривень, в серпні 10756,30 гривень + 10506 = 21262,30 гривень.

У зв`язку з чим, потрібно перерахувати заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу починаючи з 24.09.2016 року по дату винесення рішення по даній справі враховуючи розрахункову суму за один місяць 21 262,30 гривень.

У зв`язку з невиконанням бухгалтерією КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» умов контракту від 14.06.2016 року в частині Розділу III "Умови матеріального забезпечення керівника" позивач вимушений був звернутися з позовною заявою до суду.

31 травня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області постановив рішення, яким позов ОСОБА_1 до КНП СВТГРР "Роздільнянська центральна районна лікарня" про стягнення заборгованнності по заробітній платі задовольнив повністю та стягнув з КНП СВТГРР "Роздільнянська центральна районна лікарня" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 14.06.2016 року по 23.09.2016 року в сумі 35352 гривень з вирахуванням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

03 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду ухвалила постанову, якою рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року скасувала та ухвалила нове судове рішення, яким: позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» про стягнення заробітної плати - задовольнила та стягнула з Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 14 червня 2016 року по 23 вересня 2016 року в сумі 35 352 гривень з вирахуванням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

В тому числі у вказаній вище постанові Одеського апеляційного суду встановлено: "Таким чином, колегія суддів вважає доведеним той факт, що за період з 14 червня 2016 року по 23 вересня 2016 року нарахування заробітної плати позивачу, відповідно до укладеного контракту, не проводилось. Виплата проводилась згідно тарифів, що були дійсними до укладення контракту, і вказане свідчить про те, що відповідачем було допущено порушення в частині розміру оплати праці.

Суд вірно зазначив у своєму рішенні, що обмежень укладеним контрактом щодо виплати заробітної плати, у разі недостатнього фінансування фонду заробітної плати, не встановлено.

Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів - 21 262,30 гривень х 2 = 42 524,60 гривень (число відпрацьованих робочих днів, липень 2016 року (21 робочих дня), серпень 22 (робочих дня) - 988.94 гривень.

Згідно листа Міністерства соціальної політики від 20 липня 2015 року № 10846/0/14- 15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу" у вересні 2016 року - 6 робочих днів, жовтень 2016 року - 20 робочих днів, листопад - 22 робочих днів, грудень 2016 року - 27 робочих днів. Таким чином за період з 24.09.2016 року по 31.12.2016 року - 75 робочих днів.

Тому розрахунок заробітної плати за 2016 рік повинен складатися таким чином: 988.94 гривень (середньоденна заробітна плата) х 75 (робочі дні) = 74 170,50 гривень.

За 2017 рік.

Січень - 25 робочих днів, лютий - 24 робочих дня, березень - 26 робочих днів, квітень - 25 робочих днів, травень - 24 робочих дня, червень - 25 робочих днів, липень - 26 робочих днів, серпень - 26 робочих днів, вересень - 26 робочих днів, жовтень - 25 робочих днів, листопад - 26 робочих днів,грудень - 26 робочих днів.

Таким чином за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року - 304 робочих дня.

Тому розрахунок заробітної плати за 2017 рік повинен складатися таким чином: 988.94 гривень (середньоденна заробітна плата) х 304 (робочі дні) = 300 637,76 гривень.

За 2018 рік.

Січень - 26 робочих днів, лютий - 24 робочих дня, березень - 26 робочих днів, квітень - 25 робочих днів, травень - 24 робочих дня, червень - 25 робочих днів, липень - 26 робочих днів, серпень - 26 робочих днів, вересень - 25 робочих днів, жовтень - 27 робочих днів, листопад - 26 робочих днів,грудень - 26 робочих днів.

Таким чином за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року - 306 робочих дня.

Тому розрахунок заробітної плати за 2018 рік повинен складатися таким чином: 988.9 гривень (середньоденна заробітна плата) х 306 (робочі дні) = 302 615,64 гривень.

За 2019 рік.

Січень - 21 робочих днів, лютий - 20 робочих днів, березень - 20 робочих днів, квітень - 20 робочих днів, травень - 22 робочих дня, червень - 18 робочих днів, липень - 23 робочих дні, серпень - 22 робочих дні, вересень - 21 робочих дні, жовтень - 23 робочих дні, листопад - 21 робочих дні, грудень - 22 робочих днів.

Таким чином за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 253 робочих дні. Тому розрахунок заробітної плати за 2019 рік повинен складатися таким чином 988,94 (середньоденна заробітна плата) х 253(робочих дні) = 250 201,88 грн.

За 2020 рік.

Січень - 21 робочих дні, лютий - 20 робочих днів, березень - 22 робочих дні, квітень - 22 робочих дні, травень 20 робочих днів.

Таким чином за період з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року - 105 робочих дні.

Тому розрунок заробітної плати за 2020 рік повинен складатися таким чином 988,94(середньоденна заробітна плата) х 105(робочих дні) = 103 838,7 грн

Сумуючи заборгованість за всі вказані вище роки, отримаємо: 74 170,50 + 300 637,76 + 302 615,64 + 250 201,88 + 103 838,7 = 1 031 463,48 (один мільйон тридцять одна тисяча чотириста шістдесят три грн. 48 коп.).

Позивачем здійснено розрахунок з 24.09.2016 року по травень 2020 року (включно). Але, розгляд справи продовжується і, відповідно, його вимушений прогул також, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 відсутня можливість здійснити остаточний розрахунок та вказати в прохальній частині позову суму стягнення. Позивач вважає, що остаточний розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу буде встановлено судом на момент постановлення рішення по даній справі.

Крім того, 12.11.2019 року позивач звернувся до Роздільнянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою за призначенням пенсії за віком та одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до Рішення № 44 від 20.11.2019 року головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області згідно поданих документів позивачу з 14.08.2019 року було призначено пенсію за віком, оскільки він досяг пенсійного віку та набув страхового стажу 38 років 8 місяців 18 днів, з них 32 роки 1 місяць 16 днів, віднесених до посад, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Тому йому в призначенні одноразової грошової допомоги відмовлено.

Дійсно, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

На підставі пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» () на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.09.2016 року по дату постановлення рішення по даній справі. Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» () здійснити нарахування передбачені діючим законодавством відрахування до Пенсійного фонду України з остаточної суми його середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.09.2016 року по дату постановлення рішення по даній справі та перерахувати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (а.с. 128-133).

Стислий виклад заперечень відповідача та позиції третьої особи, яка не заявляє самостній вимог.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки подана з порушеннями процесуального закону, а також у зв`язку з тим, що викладене у позовній заяві не відповідає дійсним обставинам справи, позовні вимоги не обгрунтовані та не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

В першу чергу звернули увагу на те, що в порушення вимог статті 175 ЦПК України позовна заява не містить наступних обов`язкових даних: зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

По-друге, позовну вимогу про «стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.09.2016 р. по 12.07.2019 р.», позивач обґрунтовує, серед іншого, рішенням Роздільнянського районного суду у справі №511/2365/16-ц, яке набрало законної сили 12.07.2017 року.

Вказаним рішенням, зокрема, стягнуто з КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня», правонаступником якого є відповідач у даній справі (КНП СВТГРР «Роздільнянська ЦРЛ») на користь позивача ( ОСОБА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.09.2016 р. по 12.12.2016 р. у сумі 28 016,24 грн. (двадцять вісім тисяч шістнадцять) грн. 24 коп. При цьому, зазначене рішення позивачем не оскаржувалось.

Таким чином, позовна вимога у даній справі в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.09.2016 року по 12.12.2016 року подана безпідставно (за наявності чинного рішення, яким задоволено аналогічну вимогу), внаслідок чого не підлягає задоволенню у відповідності доп. 3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Зокрема, згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд зобов`язаний закрити провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З іншого боку, позиція самого позивача у даній справі є суперечливою та містить взаємовиключення. Так, як зазначалось вище, обґрунтовуючи позовну вимогу позивач посилається на згадане рішення Роздільнянського районного суду у справі №511/2365/16-ц, яким задоволено його вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.09.2016 року по 12.12.2016 року. Необхідно наголосити, що зазначене судове рішення позивачем не оскаржувалось.

Разом з тим, також обґрунтовуючи позовну вимогу позивач зазначає, що судом (у згаданій справі № 511/2365/16-ц) «було неправильно розрахована заборгованість з 24.09.2016 року по 12.12.2016 року» у зв`язку з тим, що суд для вказаного розрахунку використав «неправильно розраховану з заробітної плати довідку від 07.11.2016 року надану бухгалтерією КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня».

Однак, не зважаючи на це, позивач для розрахунку суми позовних вимог у даній справі використав саме вказану вище довідку від 07.11.2016 року, надану бухгалтерією КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня», яку він вважає хибною.

Додатково наголосили, що зазначена «Довідка про заробітну плату за 6 місяців 2016 року (квітень-вересень)» від 07.11.2016 року, видана КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня», є єдиним доказом, наданим позивачем на підтвердження свого розрахунку до суду разом з позовом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

При цьому, обґрунтованим може вважатися лише розрахунок, який проведено згідно з вимогами закону на підставі належних, допустимих та достовірних доказів.

Також, за змістом п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Проте, наданий позивачем розрахунок здійснено з грубим порушенням вказаних вимог закону та, всупереч вимогам ч.6 ст.81 ЦПК України, на підставі припущень.

Так, для розрахунку суми, що стягується, позивачем використано показник «середньоденної заробітної плати» у розмірі 988,94 гривень, який визначений позивачем самостійно на власний розсуд та не підтверджується жодним належним, допустимим та достовірним доказом.

Зокрема, як на підставу для визначення «середньоденної заробітної плати» у розмірі 988,94 гривень та подальшого розрахунку суми, що стягується, позивач послався на розділ III «Контракту з головним лікарем Комунального закладу «Роздільнянська районна центральна лікарня» від 14.06.2016 року (далі - Контракт).

Однак, вказаний Контракт не може бути законною підставою для здійснення об`єктивного розрахунку, виходячи з наступного.

Зазначений Контракт було укладено 14 червня 2016 року між Роздільнянською районною державною адміністрацією (наймачем) та головним лікарем КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня».

При цьому, слід наголосити, що на момент укладення згаданого Контракту КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня» була бюджетною установою і, як наслідок, лише розпорядником бюджетних коштів, що у свою чергу, в ряду інших офіційних обмежень, передбачало виключну прив`язку заробітної плати всіх працівників установи до тарифної сітки та чіткий постатейний кошторис витрат.

Отже, і умови Контракту мали відповідати статусу бюджетної установи КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня», що у свою чергу передбачено положеннями постанови КМУ від 16 жовтня 2014 р. № 642 (із змінами) «Про затвердження Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я та Типової форми контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я» та постанови КМУ від 19 березня 1994 р. № 170 (із змінами) «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», а також постанови КМУ від 30 серпня 2002 р. № 1298 (із змінами) «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України від05.10.2005 р. № 308/519 (із змінами) «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення».

Так, згідно з пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою КМУ №642, укладення контракту є підставою лля видання наказу (розпорядження) про призначення керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я (далі - заклад) на посаду з дня, зазначеного у контракті. Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку на керівника закладу, з яким укладено контракт, поширюються пільги та компенсації, встановлені законодавством.

Аналогічно, згідно з пунктом 10 розділу III Положення, затвердженого ПКМУ № 170, у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов`язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов`язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та Фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця

З огляду на вказане вище, будь-яких додаткових пільг, гарантій та компенсацій, не встановлених чинним законодавством, за рахунок коштів роботодавця у згаданому Контракті не передбачено.

Разом з тим, відповідно до пояснювальної записки заступника з економічних питань Чиглінової Т.І. від 26.12.18 року, пояснювальної записки головного бухгалтера Тополчан І.О. від 26.12.18 року, пояснень працівника відділу кадрів Киричук K.M. від 20.12.18, до бухгалтерії та відділу кадрів КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня» зазначений Контракт позивачем не надавався, внаслідок чого відповідні зміни до трудової книжки позивача не вносились. Також, відповідний наказ (розпорядження) про зміну умов оплати праці головного лікаря КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня» не видавався, - внаслідок чого законні підстави для зміни умов оплати праці позивача були відсутні.

Таким чином, зважаючи на встановлені законодавчі обмеження, відсутність в згаданому Контракті будь-яких додаткових пільг, гарантій та компенсацій за рахунок коштів роботодавця, не передбачених чинним законодавством, відсутність будь-яких наказів (розпоряджень) у межах КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня» щодо змін умов оплати праці головного лікаря, - будь-які законні підстави для перерахунку та зміни розміру оплати праці позивача за період дії Контракту з 14.06.2016 року по 23.09.2016 року, а також за межами вказаного строку, - відсутні.

Додатково підкреслили, що законних підстав для укладення згаданого Контракту (що передбачає переведення позивача з безстрокового трудового договору, до контракту з обмеженим строком його дії) не було.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.21 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпПУ) сфера застосування контракту визначається законами України.

Так, частиною 9 статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (у редакції Закону від 07.07.2011 p.№3611-VI, яка набула чинності з 01.01.2012 року) передбачено, що «керівники державних, комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту».

Однак, відповідно до «Роз`яснення Конституційного Суду України щодо запровадження контрактної форми трудового договору стосовно керівників закладів охорони здоров`я України» (від 01.08.2013 №22-14-17/1749), а також роз`ясненень Міністерства соціальної політики України, - введення контрактної форми трудового договору з раніше прийнятими працівниками слід розглядати як зміну істотних умов праці, про яку згідно з нормами ст. 32 КЗпПУ працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці до її введення. Для запровадження контрактної форми трудового договору з раніше прийнятими працівниками необхідне видання наказу про те, що на підставі відповідного закону змінюється форма трудового договору. Оскільки контрактна форма трудового договору стосовно керівників державних, комунальних закладів охорони здоров`я впроваджена законом,необхідно підкреслити, що відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, укладання трудових договорів у формі контракту є обов`язковим лише для осіб, які призначаються на посади керівників закладів охорони здоров`я після 1 січня 2012 року, і не поширюється на керівників цих закладів, призначених до цієї дати.

Зазначене підтверджується, як зазначалось вище, відсутністю як у позивача, так і у відповідача будь-яких наказів про зміну форми трудового договору на контрактну, та відповідної зміни умов оплати праці позивача у зв`язку із цим.

Крім того, звернули увагу на наступне. Можливість закладів охорони здоров`я самостійно встановлювати систему і форму оплати праці з`явилась лише з часу прийняття закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я» 6 квітня 2017 р. № 2002-УІІІ (набув чинності з 06.11.2017 р.), яким запроваджується автономізація медичних закладів. Вказану автономію передбачено забезпечити шляхом реорганізації, зокрема перетворення комунальних закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства. Чинне законодавство України надає можливість власникам публічних закладів охорони здоров`я (відповідним територіальним громадам, від імені яких право комунальної власності здійснюють відповідні місцеві ради) перетворювати належні їм заклади охорони здоров`я, що нині мають статус бюджетних установ, у комунальні унітарні некомерційні підприємства. Рішення про запровадження таких організаційно-правових змін не потребує погодження Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України чи інших органів державної влади України. Крім того, саме власники закладів охорони здоров`я (відповідні територіальні громади) матимуть можливість визначати основні підходи до формування умов оплати праці в медичних закладах на своїй території, передбачивши відповідні положення у статутах підприємств, контрактах із керівниками, а також встановивши відповідальність за їх порушення.

Отже, лише після реорганізації бюджетного закладу охорони здоров`я в комунальне некомерційне підприємство, воно стає повноцінним суб`єктом господарських відносин і повністю переходить від державного до договірного регулювання оплати праці.

Зважаючи на викладене, рішення Роздільнянської районної ради № 887-УІІ від 22.12.2018 року «Про створення комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» та № 888-УІІ від 22.12.2018 року «Про проведення конкурсу на посаду Генерального директора комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» прийняті відповідно до закону та у межах компетенції.

Необхідно підкреслити, що згідно з положеннями статті 144 Конституції України рішення прийняті органами місцевого самоврядування є обов`язковим до виконання на відповідній території.

Слід також додати, що згідно з пунктом 7.4. розділу 7 Статуту комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» (в редакціях від 02.09.2016 р. та від 07.04.2017 року), - з часу призначення ліквідаційної комісії до неї переходять усі повноваження по управлінню справами Закладу, а повноваження головного лікаря припиняються.

Отже, вказана обставина потребує належного дослідження судом та обов`язкового врахування як така, що обмежує строк, за який може здійснюватись виплата у зв`язку з вимушеним прогулом.

Повертаючись до розрахунку суми, зазначеної у позовній вимозі, необхідно звернути увагу й на наступне.

Як зазначалось вище, з контексті вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, який може вважатися таким лише за умови його проведення відповідно до закону на підставі належних, допустимих та достовірних доказів.

Використаний же для розрахунку суми, що стягується, розмір «середньоденної заробітної плати» 988,94 гривень - визначений позивачем самостійно на власний розсуд і є лише його припущенням, оскільки не підтверджується жодним належним, допустимим та достовірним доказом.

Так, для отримання розміру «середньоденної заробітної плати» у сумі 988,94 гривень позивачем використано два числових значення: 10 756,30 гривень - заробітна плата позивача у липні/серпні 2016 року, вказана у згаданій вище Довідці від 07.11.2016 року, виданій КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня»; 10 506,0 гривень - сума, походження якої не підтверджено жодним належним, допустимим та достовірним доказом.

При цьому, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного припису закону,постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (із змінами) затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок).

Послідовність розрахунку виплат у всіх випадках збереження заробітної плати визначена розділом IV згаданого Порядку.

Так, згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 153-161).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог також просила відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 171-173).

Заяви, клопотання.

05 серпня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання (а.с. 57).

03 вересня 2019 року на адресу суду надійшов лист від керівника апарату райдержадміністрації, згідно якого представник Роздільнянської районної державної адміністрації не зможе бути присутнім на відповідному судовому засіданні, у зв`язку з перебуванням виконуючого обов`язки завідувача юридичним сектором апарату районної державної адміністрації. Розгляд даної справи проводити без участі представника районної державної адміністрації (а.с. 63).

09 вересня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 84-95).

16 вересня 2019 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Чернеги В.М., про продовження строку підготовчого судового засідання (а.с. 99).

В матеріалах справи міститься заява судді Панчук А.І., згідно якої він заявив самовідвід по даній цивільній справі (а.с. 111).

Також, матеріали справи містять заяву судді Теренчук Ж.В., згідно якої вона заявила самовідвід по даній цивільній справі (а.с. 116).

Крім того, згідно заяви судді Іванової О.В., вона також заявила самовідвід по даній цивільній справі (а.с. 120).

01 червня 2020 року на адресу суду надійшло від представника відповідача клопотання про виклик свідка в судове засідання (а.с. 163-164).

18 червня 2020 року на адресу суду надійшла заява від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області О. Надутик від 18.06.2020 року, про розгляд справи без участі представника третьої особи (а.с. 169).

22 червня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Чернеги В.М., про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 178).

19 червня 2020 року на адресу суду надійшов лист від керівника апарату районної державної адміністрації, про відкладення судового засідання, яке призначено на 22 червня 2020 року о 14:00 годині (а.с. 178).

22 червня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача В.М. Чернеги , про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 179).

07 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника головного управління за довіреністю О. Надутик, про розгляд справи без участі представника третьої особи (а.с. 186).

28 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника головного управління за довіреністю О. Надутик, про розгляд справи без участі представника третьої особи (а.с. 196).

Процесуальні дії у справі.

16 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 53).

16 вересня 2019 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів заради мирного урегулювання спору по справі (а.с. 101).

04 жовтня 2019 року провадження по справі було зупинено до ухвалення рішення в Одеському апеляційному суді по справі №511/206/19, провадження: 2/511/213/19 (а.с. 105).

24 квітня 2020 року ухвалою суду відновлено провадження по справі (а.с.108).

30 квітня 2020 року суддя Панчук Анатолій Іванович задовольнив заяву про самовідвід (а.с. 113).

04 травня 2020 року суддя Теренчук Жанна Вікторівна задовольнила заяву про самовідвід (а.с. 117).

05 травня 2020 року суддя Іванова Ольга Василівна задовольнила заяву про самовідвід по даній цивільній справі (а.с. 121-122).

06 травня суддя Ільяшук Антоніна Володимирівна прийняла до свого провадження дану цивільну справу та призначила розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 125-126).

10 серпня 2020 року закрито підготовче судове засідання у цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 191-193).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази.

12 грудня 2016 року Роздільнянським районним судом Одеської області було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня", за участю третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації, про поновлення на роботі, визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради, поновлення дії контракту, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Судом визнано незаконним та скасовано рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області № 186 - VII від 23 вересня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня». Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» з 23.09.2016 року. Поновлено дію контракту від 14 червня 2016 року укладеного між Роздільнянською районною державною адміністрацією та головним лікарем КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 з 23.09.2016 року. Стягнуто з Комунального Закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.09.2016 року по 12.12.2016 року у сумі 28 016, 24 (двадцять вісім тисяч шістнадцять) гривень 24 копійки. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі позивача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 10 506 (десять тисяч п`ятсот шість) гривень 09 копійок. Стягнуто з Роздільнянської районної ради Одеської області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 551 гривні 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань (а.с. 8-14).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017 року, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року залишено без змін (а.с. 25).

Відповідно до рішення Роздільнянської районної ради Одеської області від 23 вересня 2016 року №186-VII, звільнено ОСОБА_1 за однаразове грубе порушення трудових обов`язків з посади головного лікаря комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» 23 вересня 2016 року відповідно до п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю в Україні (а.с. 27).

Згідно положень контракту з Головним лікарем КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» від 14 червня 2016 року, даний контракт діє з 14.06.2016 року до 14.06.2021 року та набирає чинності з дня підписання Сторонами (а.с. 32). Відповідно до положень Розділу III Умови матеріального забезпечення керівника, умови оплати праці та тривалість основної і додаткових відпусток Керівника визначаються за згодою Сторін та не можуть бути меншими, ніж передбачено законодавством.

За виконання обов`язків, передбачених цим контактом, Керівнику нараховується заробітна плата в межах фонду оплати праці виходячи з установлених: посадового окладу, визначеного за відповідним тарифним розрядом Єдиної тарифної сітки; підвищень посадового окладу (за наявності кваліфікаційної категорії, за роботу у шкідливих та вижких умовах); надбавок (за вислугу років, високі досягнення у праці, почесне звання тощо); доплата в розмірі 50% за складність і напруженість роботи, виплачується щомісяця; премії, в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати, виплачується щомісяця; допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки; матеріальної допомоги у сумі двох посадових окладів на рік. Даний договір був підписаний між головою Роздільнянської районної державної адміністрації А.А. Карпенко та головним лікарем КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1, 14 червня 2016 року (а.с. 28-32).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0000092 від 17.01.2018 року, 17.01.2018 року до чергової частини Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява поштою від ОСОБА_1 про те, що КЗ Роздільнянське ЦРЛ м. Роздільна Одеської області не виконує рішення суду (а.с. 33).

Також, матеріали справи містять заяви ОСОБА_1 до Бараненко М.В. (а.с. 34) ОСОБА_2 (а.с. 35-36), та Кущенко Д.С. (а.с. 37), відносно виконання рішення суду від 12.12.2016 року.

Згідно рішення Роздільнянської районної ради Одеської області №887-VII «Про створення комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» від 22 грудня 2018 року, було вирішено створити комунальне некомерційне підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» шляхом перетворення комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» у комунальне некомерційне підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» (а.с. 38-40).

Відповідно до рішення Роздільнянської районної ради Одеської області №888-VII «Про проведення конкурсу на посаду Генерального директора комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» від 22 грудня 2018 року, було вирішено оголосити конкурс на посаду Генерального директора комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» (а.с. 41-42).

Згідно довідки про заробітну плату за 6 місяців 2016 року (квітень-вересень), яка видана ОСОБА_1 , який працював в КЗ «Роздільнянській ЦРЛ», за квітень 10100,45, 9860,58, 16356,30, 10756,30, 10756,3, 10756,30. Довідка видана за підписом В.о. головного лікаря Кущенко Д.С., головного бухгалтера Тополчан І.О. (а.с. 44).

Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до КНП СВТГРР «Роздільнянська центральна районна лікарня «про стягнення заборгованнності по заробітній платі задоволено повністю. Стягнуто з КНП СВТГРР « Роздільнянська центральна районна лікарня «заборгованість по заробітній платі за період з 14.06.2016 року по 23.09.2016 року в сумі 35352 гривень з вирахуванням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з КНП СВТГРР «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь держави судовий збір в розмірі 768,4 гривень (а.с. 45-46).

13 вересня 2017 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області заяву представника третьої особи - Роздільнянської районної державної адміністрації Кідготко К.А., про роз`яснення рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.12.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня", за участю третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації, про поновлення на роботі, визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради, поновлення дії контракту, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишено без розгляду (а.с. 47-48).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне некомерційне підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня», ідентифікаційний код юридичної особи: 01998851; місцезнаходження юридичної особи: вулиця Європейська, будинок 1, місто Роздільна Одеської області, 67400; дата державної реєстрації, Дата та номер запису в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення: 21.11.1995, 29.12.2018, 1 001282; прізвище, ім`я по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи або фізичної особи -підприємця: Кущенко Дмитро Сергійович (виконуючий обов`язки) - керівник (а.с. 49).

Відповідно до листа В.о. генерального директора КНП СВТГРР «Роздільнянська ЦРЛ» Д.С. Кущенко , адміністрація КНП СВТГРР «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 повідомляє, що для здійснення оплати праці за контрактом останньому необхідно було надати контракт головному бухгалтеру та начальнику відділу кадрів, видати наказ про зміну оплати праці згідно з контрактом з внесенням даних в трудову книжку. В 2016 році ОСОБА_1 являвся головним лікарем і повинен був дати відповідні розпорядження. На момент ОСОБА_1 вимушеного звільнення ніяких розпорядчих документів не було. Оплата праці здійснювалась відповідно до вимог тарифної сітки. З огляду на вищевикладене оплатити преміальні за 2016 рік не є можливим (а.с. 50).

Також, матеріали справи містять пояснювальну інспектора відділу кадрів від 20.12.2019 року, відносно контракту з головним лікарем, а також щодо відсутності наказу відносно виплати премії (а.с. 74).

Згідно пояснювальної записки Чиглінової Т.І. , ОСОБА_1 на посаді головного лікаря КЗ «Роздільнянської ЦРЛ» з 14.06.2016 року по 23.09.2016 року нараховувалась заробітна плата згідно наказу №308/519 від 05.10.2005 року, пункту 1.5 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення із змінами і доповненнями, внесеними наказами Мін. Праці та соц. пол-ки України. Для зміни умов оплати праці не було жодних підстав. У грудні 2018 року, Чигліновою Т.І. на вимогу ОСОБА_1 , була помилково надана довідка про виникнення заборгованості по заробітній платі у вказаний період. Заробітна плата ОСОБА_1 у визначений термін нараховувалась та сплачувалась у повному обсязі (а.с. 75).

Відповідно до пояснювальної записки головного бухгалтера Тополчан І.О. , на заяву ОСОБА_1 надано відповідь, що для нарахування заробітної плати по умовам контакту з 14.06.2016 року до бухгалтерії не надходило жодного розпорядження (наказу) (а.с. 76).

Крім того, до матеріалів справи було долучено апеляційну скаргу на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року по цивільній справі №511/206/19 (а.с. 77- 79).

Відповідно до листа голови районної державної адміністрації Н.В. Бараненко від 18.01.2019 року, на звернення ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року за №Б-692, щодо вжиття заходів стосовно виконання судового рішення №511/2365/16-ц від 12 грудня 2016 року, райдержадміністрація повідомила, що питання, які порушуються у зверненні ОСОБА_1 не відносять до компетенції районної державної адміністрації (а.с. 87-88).

Згідно листа голови районної ради ОСОБА_2 від 25.01.2019 року, на звернення ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року, щодо поновлення його на посаді головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», повідомив, (згідно резолютивної частини листа), що 22 грудня 2018 року відбулось пленарне засідання 31 позачергової сесії Роздільнянської районної ради сьомого скликання, до порядку денного якого, після розгляду та за рекомендаціями постійних комісій було внесено питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня», яке за результатами голосування не набрало необхідної кількості голосів депутатів. Таким чином рішення про поновлення ОСОБА_1 прийнято не було (а.с. 89).

Відповідно до резолютивної частини постанови прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури С.Павленко, у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000092 від 17.01.2018 року, про вчинення слідчої дії, а саме: повідмолення про підозру ОСОБА_2 - відмовлено (а.с. 90).

Згідно листа голови районної державної адміністрації Н.В. Бараненко від 20.03.2019 року, на виконання вимоги відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, щодо виконання вимоги виконавчого провадження №58007931 від 04.01.2019 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №511/2365/16-ц від 28.12.2018 року, що видав Роздільнянський районний суд Одеської області, було винесено питання про поновлення ОСОБА_1 на посаду головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» на обговорення постійної комісії Роздільнянської районної ради з питань регламенту, депутатської діяльності, етики та гласності, розвитку місцевого самоврядування та адміністративно-територіального устрою, забезпечення законності та громадського порядку, яка відбулася 15.03.2019 року.

За результатами обговорення членів комісії було підготовлено проект рішення Роздільнянської районної ради Одеської області «Про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня», який було винесено на затвердження тридцять другої сесії Роздільнянської районної ради Одеської області.

26 березня 2019 року пленарне засідання тридцять другої сесії Роздільнянської районної ради Одеської області відбулося, але проект рішення Роздільнянської районної ради Одеської області «Про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня», було відправлено на доопрацювання з прийняттям на наступній сесії (а.с. 91).

04 січня 2019 року було відкрито виконавче провадження №58007931, про поновлення дії контракту від 14 червня 2016 року укладеного між Роздільнянською районною державною адміністрацією та головним лікарем КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 з 23.09.2016 року (а.с. 92-93). Суд зазначає, що у відповідності до змісту даної постанови, боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 3 робочих днів.

20 листопада 2019 року було прийнято рішення №44, про відмову у призначенні пенсій згідно заяви ОСОБА_1 , щодо призначення пенсії за віком та однаразової грошової допомоги.

Відповідно до даного рішення, ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком, оскільки заявник досяг пенсійного віку та набув страхового стажу 38 років 8 місяців 18 днів, з них 32 роки 1 місяць 16 днів, віднесених до посад, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Томо згідно вищевикладеного ОСОБА_1 в призначенні однарозової грошової допомоги відмовлено (а.с. 134).

03 березня 2020 року Одеський апеляціний суд скасував рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року та ухвалив нове судове рішення, згідно якого позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» про стягнення заробітної плати - задоволено. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 14 червня 2016 року по 23 вересня 2016 року в сумі 35 352 гривень з вирахуванням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень (а.с. 135-139).

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 21 листопада 2019 року (справа №511/2365/16-ц), рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року залишив без змін (а.с. 140-152).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Дослідивши фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 зі змінами, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд не погоджується з розрахунком середньоденної заробітної плати позивача, оскільки дані розрахунки є необгрунтованими, та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, а також суперечать рішенню Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року, в якому було встановлено середньоденну заробітну плату позивача для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відносно аргументів позивача щодо проведення виплати заробітної плати з порушенням укладеного контракту, суд зазначає, що дійсно, відповідач по справі здійснював виплату заробітної плати згідно тарифів, що були дійсними до укладення контракту, і вказане свідчить про те, що відповідачем було допущено порушення в частині розміру оплати праці.

Однак, відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року, судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 500,29 гривень (а.с.13). Відповідно до відкритих даних Єдиного реєстру судових рішень, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року (справа №511/2365/16-ц) набрало законної сили 12.07.2017.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2019 року (справа №511/2365/16-ц) рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року - залишено без змін (а.с. 140-152)

Згідно положень частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень пункту 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Також, суд зазначає, що середній заробіток, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто він не входить до структури заробітної плати. Аналогічна провова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 травня 2020 року у справі 8/568/16.

Відповідно до позовної заяви (в новій редакції) позивач здійснював розрахунки відносно заробітної плати за період 24.09.2016 року по 31.12.2016 року.

Однак, судовим розглядом встановлено, що відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року, з КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.09.2016 року по 12.12.2016 року у сумі 28 016, 24 гривні (а.с. 13-14).

Враховуючи викладене, а також на підставі положень статті 235 КЗпП України, суд прийшов до висновку, що позивач має право щодо виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При розрахунках середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд встановив, що період вимушеного прогулу за даним позовом обчислюється з 13 грудня 2016 року по день проголошення судового рішення, тобто по 31 серпня 2020 року, оскільки рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаду головного лікаря КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» з 23 вересня 2016 року - не виконано на час проголошення судового рішення.

Розрахунки середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що в період з 13 грудня 2016 року по день проголошеня судового рішення, тобто по 31 серпня 2020 року - 927 робочих днів, виходячи з наступного:

2016 рік.

За період з 13 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 14 робочих днів.

Розрахунок за 2016 рік здійснюється виходячи з встановленої середньоденної заробітної плати позивача помноженої на кількість робочих днів, тобто 500,29 гривень помножено на 14 робочих днів = 7004,06 гривень.

2017 рік.

В січні - 20 робочих днів, лютому - 20 робочих днів, березні - 22 робочих дня, квітні - 19 робочих днів, травні - 20 робочих днів, червні - 20 робочих днів, липні - 21 робочих дня, серпні - 22 робочих дня, вересні - 21 робочих дня, жовтні - 21 робочих дня, листопаді - 22 робочих дня, грудні - 20 робочих днів.

Тобто, за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року - 248 робочих днів.

Розрахунок за 2017 рік здійснюється виходячи з встановленої середньоденної заробітної плати позивача помноженої на кількість робочих днів, тобто 500,29 гривень помножено на 248 робочих днів = 124 071, 92 гривень.

2018 рік.

В січні - 21 робочих дня, лютому - 20 робочих днів, березні - 21 робочих дня, квітні - 20 робочих днів, травні - 20 робочих днів, червні - 20 робочих днів, липні - 22 робочих дня, серпні - 22 робочих дня, вересні - 20 робочих днів, жовтні - 22 робочих дня, листопаді - 22 робочих дня, грудні - 20 робочих днів.

Тобто, за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 250 робочих днів.

Розрахунок за 2018 рік здійснюється виходячи з встановленої середньоденної заробітної плати позивача помноженої на кількість робочих днів, тобто 500,29 гривень помножено на 250 робочих днів = 125 072,5 гривень.

2019 рік.

В січні - 21 робочих дня, лютому - 20 робочих днів, березні - 20 робочих днів, квітні - 21 робочих дня, травні - 21 робочих дня, червні - 18 робочих днів, липні - 23 робочих дня, серпні - 21 робочих дня, вересні - 21 робочих дня, жовтні - 22 робочих дня, листопаді - 21 робочих дня, грудні - 21 робочих днів.

Тобто, за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 250 робочих днів.

Розрахунок за 2019 рік здійснюється виходячи з встановленої середньоденної заробітної плати позивача помноженої на кількість робочих днів, тобто 500,29 гривень помножено на 250 робочих днів = 125 072,5 гривень.

2020 рік.

В січні - 21 робочих дня, лютому - 20 робочих днів, березні - 21 робочих дня, квітні - 21 робочих дня, травні - 19 робочих днів, червні - 20 робочих днів, липні - 23 робочих дня, серпні - 20 робочих днів.

Тобто, за період з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2020 року - 165 робочих днів.

Розрахунок за 2020 рік здійснюється виходячи з встановленої середньоденної заробітної плати позивача помноженої на кількість робочих днів, тобто 500,29 гривень помножено на 165 робочих днів = 82 547,85 гривень.

На підставі вказаних розрахунків, за час вимушеного прогулу, тобто з 13 грудня 2016 року по 31 серпня 2020 року, середній заробіток становить: 7004,06 гривень +125 072,5 гривень +125 072,5 гривень + 125 072,5 гривень +82 547,85 гривень = 463 768,83 гривень.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України, встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно положень статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно положень статті 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На виконання вказаного припису закону, постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (із змінами) затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Послідовність розрахунку виплат у всіх випадках збереження заробітної плати визначена розділом IV згаданого Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Так, згідно з пунктом 5 розділу IV Порядок обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 зі змінами, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно положень частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

На підставі статей 233, 235, 236 КЗпП України, керуючись статтями 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Роздільнянська районна державна адміністрація, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» (адреса: вулиця Європейська, 1, місто Роздільна Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 01998851) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 грудня 2016 року по 31 серпня 2020 року в сумі 463 768,83 гривні з вирахуванням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» (адреса: вулиця Європейська, 1, місто Роздільна Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 01998851) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня проголошення, відповідно до п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня», адреса: вулиця Європейська, 1, місто Роздільна Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 01998851.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог:

Роздільнянська районна державна адміністрація, адреса: вулиця Незалежності, 9, місто Роздільна Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04056859.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адреса: вулиця Канатна, 83, місто Одеса, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 20987385.

Повний текст рішення виготовлено 03 вересня 2020 року.

Суддя А. В. Ільяшук