Номер провадження: 22-ц/813/3859/20
Номер справи місцевого суду: 507/273/19
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т.П.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Маслова Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третіх осіб: прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями та бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з позовом, який вподальшому уточнив, до Державної казначейської служби України, третіх осіб: прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями та бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури.

Позовна заява мотивована тим, що 23.01.2006 року Балтським РВ УМВС України в Одеській області відносно нього порушено кримінальне провадження.

20.04.2013 року Балтська районна прокуратура Одеської області винесла відносно нього обвинувальний акт по кримінальному провадженню за ч. 1 ст.286 КК України та направила його до суду.

14.03.2016 року Любашівським районним судом Одеської області постановлено відносно нього виправдувальний вирок за недоведеністю вини.

27.07.2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області залишила вирок в силі, а Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ 03.11.2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора.

Унаслідок кримінального переслідування були порушені його конституційні права та захищаючи себе позивач поніс матеріальні збитки, які просить відшкодувати з відповідачів.

Так, просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України матеріальну шкоду, а саме:

- 86 400 грн.витрат на юридичні послуги, з яких він сплатив 16 600 грн., а решту заборгував адвокату;

- 37 119 грн. витрат на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду, до експертних закладів;

- 1 800 грн. витрат на консультаційні послуги «Мібі-лекс».

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третіх осіб: прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області в частині вимог про стягнення сум, витрачених на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду, а також на оплату проїзду та збору доказів в рамках кримінального провадження, до експертних закладів, у судові засідання різних судів у розмірі 37 119 грн. та про стягнення суми, сплаченої на консультаційні послуги «Мібі-лекс» у розмірі 1800 грн. закрито з тих підстав, що з приводу цих вимог вже є рішення суду, яке набрало законної сили.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року та прийняти рішення про задоволення його вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 30.06.2017 року, позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового слідства і прокуратури задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 128 000 грн. моральної шкоди, витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи та комісійної судово-медичної і авто технічної експертизи у сумі 5 028,16 грн. В іншій частині позову відмовлено. Зокрема відмовлено в стягненні витрат сплачених на консультаційні послуги «Мібі-лекс» на суму 1 818,60 грн. (1 800 грн. - послуги «Мібі-лекс» та 18 грн. послуги банку), а також в стягненні сум, витрачених на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду, а також на оплату проїзду та збору доказів в рамках кримінального провадження, до експертних закладів, у судові засідання різних судів в розмірі 37 119 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.10.2017 року та постановою Верховного Суду від 14.06.2018 року рішення Балтського районного суду Одеської області від 30.06.2017 року залишено без змін і, таким чином, набрало законної сили.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача про стягнення:

- сум, витрачених на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду, а також на оплату проїзду та збору доказів в рамках кримінального провадження, до експертних закладів, у судові засідання різних судів в розмірі 37 119 грн.;

- суми, яку він сплатив на консультаційні послуги «Мібі-лекс» в розмірі 1 818 грн. 60 грн.,

розглянуті Балтським районним судом, про що ухвалено рішення, яке набрало законної сили, суд першої інстанції набув висновку, що провадження в справі в цій частині вимог слід закрити.

При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги письмові пояснення позивача про те, що не вирішення та не роз`яснення ОСОБА_1 судом, який ухвалив виправдувальний вирок, порядку поновлення порушених прав, як виправданій особі, надає ОСОБА_1 право на звернення до суду вимогами про стягнення сум, витрачених на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду, а також на оплату проїзду та збору доказів в рамках кримінального провадження, до експертних закладів, у судові засідання різних судів в розмірі 37 119 грн. та суми, яку він сплатив на консультаційні послуги «Мібі-лекс» в розмірі 1 818 грн. 60 грн., незважаючи на рішення Балтського районного суду Одеської області у цивільній справі за його позовом до Державної казначейської служби України та до прокуратури Одеської області, яким було відмовлено у задоволенні цих же вимог і яке набрало законної сили.

Судова колегія погоджується з такими висновками районного суду, оскільки сама по собі відсутність роз`яснення судом, який постановив виправдальний вирок, виправданій особі порядку поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», не позбавляє цю особу права на відшкодування, встановленого законом і на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту позовної заяви, яка була предметом розгляду у цивільній справі № 493/38/17, рішення за наслідками розгляду якої набрало законної сили, вбачається, що ОСОБА_1 в даній справі звертався до суду з вимогами про стягнення сум, витрачених на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду, а також на оплату проїзду та збору доказів в рамках кримінального провадження, до експертних закладів, у судові засідання різних судів в розмірі 37 119 грн. та суми, яку він сплатив на консультаційні послуги «Мібі-лекс» в розмірі 1818 грн. 60 грн. (1800 грн. послуги «Мібі-лекс» та 18 грн. послуги банку) з тих самих підстав до Державної казначейської служби України та прокуратури Одеської області, як і у справі, рішення по якій переглядається в апеляційному порядку, в якій відповідачем, як і у справі № 493/38/17, виступає Державна казначейська служба України.

Тобто апелянт скористався своїм правом звернувшись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства України, обравши спосіб захисту на власний розсуд у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України і за наслідками розгляду Балтським районним судом Одеської області позову ОСОБА_1 у цивільній справі № 493/38/17, рішення суду набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги про незаконність закриття райсудом провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили рішення суду в іншій цивільній справі за тими самими вимогами, з тих самих підстав, до тієї самої особи є неспроможними, засновані на невірному розумінні законодавства та висновків районного суду не спростовують.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) судового рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року - залишити без

змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.02.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова