Справа № 457/491/19 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/3944/19 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Сеньків Х.І.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

у травні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила зобов`язати ОСОБА_1 привести у відповідність до п.2.54 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення.» кут нахилу односхилового дахового покриття прибудови веранди до належної їй квартири АДРЕСА_1 , розміщеної з дворової частини будинку, а саме: до позначки підлоги вищерозташованої житлової квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, а у кв. № 7 проживає ОСОБА_1 , яка у 2004 році здійснила прибудову до своєї квартири у вигляді критої тераси, половина якої знаходиться під вікнами квартири ОСОБА_3 . Стверджує, що разом з сусідами неодноразова скаржилася на порушення ОСОБА_1 містобудівних правил та їхніх законних прав та інтересів, оскільки прибудову здійснено без облаштування дренажної системи та відведення дощових стоків. Зазначає, що за первинним варіантом відповідачкою було облаштовано односхилове дахове покриття над прибудовою з невеликим кутом нахилу, покрите металочерепицею, яка в дощову погоду створювала додаткові шуми, а у вересні 2017 року ОСОБА_1 облаштувала нове перекриття над прибудинковою терасою, збільшивши кут нахилу односхилового дахового покриття таким чином, що його верхня частину повністю «обіймає» балкон однієї з її кімнат, а в другій кімнаті - підпирає металевий підвіконник-відлив. Вказує, що накриття виконано з металочерепиці, тому під час дощу у неї в квартирі у підсиленому звуковому режимі чути шум дощу, а взимку сніг лежить на даху тераси і до половини закриває їй вікно, що значною мірою знижує температуру в квартирі та порушує режим інсоляції, змушуючи її використовувати теплопостачання квартири на обігрів вулиці. Вважає, що при здійсненні вказаних робіт ОСОБА_1 допустила порушення, які полягають в відступленні від робочого проекту, недотриманні виконання кута нахилу у бік його збільшення при проведенні реконструкції, чим порушила норми містобудування та її законні права та інтереси, з приводу чого зверталася до компетентних органів, щоб вони здійснили перевірку та з`ясували чи мають місце такі порушення. Стверджує, що ДАБК Трускавецького міськвиконкому було проведено перевірку та повідомлено, що роботи із заміни покрівлі будівель та споруд не потребують документів дозвільного характеру і не відносяться до функцій архітектурно-будівельного контролю, відтак підстав для реагування не встановлено. Зазначає, що самовільна будівельна діяльність ОСОБА_1 порушує її права як власника, унеможливлює безперешкодно здійснювати експлуатацію належної їй квартири та повною мірою реалізовувати її право на володіння та користування належним їй майном.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 привести у відповідність до п.2.54 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення.» кут нахилу односхилового дахового покриття прибудови веранди до належної їй квартири АДРЕСА_1 , розміщеної з дворової частини будинку, а саме: до позначки підлоги вищерозташованої житлової квартири АДРЕСА_2 .

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду такими, що не грунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Апелянт стверджує, що судом безпідставно прийнято заяву про збільшення позовних вимог, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, тому що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, тому збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а тому рішенням суду порушено права ОСОБА_6 . Звертає увагу, що квартира № 7 утворена внаслідок реконструкції квартири № 2 загальною площею 45,7 кв. м. та квартири № 7 загальною площею 60,9 кв. м, внаслідок чого реконструйованій квартирі присвоєна поштова адреса №7, а загальна площа становить 114,8 кв. м. Вказує, що дана реконструкція передбачала прибудову веранди, проектно-технічну документацію на добудову якої дозволено виготовляти рішенням міжвідомчої комісії № 62 від 27.11.2001 року, а актом державної технічної комісії про прийняття об`єкта в експлуатацію від 14.12.2004 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 292 від 30.12.2004 року прийнято в експлуатацію квартиру після реконструкції та прибудови. Інших будівельних робіт, які потребують дозволу, ОСОБА_1 не проводилося. Вважає, що з позовом про проведення перебудови можуть звертатися виключно органи державної влади або органи місцевого самоврядування у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил. Наголошує, що в матеріалах справи немає жодного доказу про реконструкцію даху після проведення прибудови у 2004 році, про зміну його площі і конфігурації, про облаштування односхилого дахового покриття на прибудові з невеликим кутом нахилу. Органами державного архітектурно-будівельного контролю та органами місцевого самоврядування не встановлено жодних порушень містобудівного законодавства ОСОБА_1 , не видано приписів на перебудову, позивачем не подано жодного належного та допустимого доказу про порушення її прав діями ОСОБА_1 . З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при реконструкції дахового покриття істотно порушила вимоги будівельних норм, недотрималася архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил чим порушила право позивача на реалізацію її права на володіння та користування належним їй майном.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира

АДРЕСА_2, яка розташована на другому поверсі багатоквартирного житлового будинку. Квартира АДРЕСА_1 знаходиться на першому поверсі і така розміщена під квартирою позивачки, власником Ѕ частини квартири є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.01.2005 року.

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 62 від 27.11.2001 року ОСОБА_1 дозволено виготовити проектно-технічну документацію на добудову веранди до квартири АДРЕСА_8 і погодити в установленому порядку, і на виконання рішення було розроблено та погоджено у встановленому законом порядку проект прибудови веранди до квартири АДРЕСА_8 та благоустрій приквартирної території.

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 292 від 30 грудня 2004 року «Про затвердження актів державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію квартир по АДРЕСА_9 » затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію квартири АДРЕСА_1 (власники ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ), загальною площею 114,8 кв. м., житловою площею 31 кв. м.

На звернення позивачки виконавчий комітет Трускавецької міської ради листом № 03/Н-506 від 15.06.2018 року повідомив, що реконструкція з добудовою квартири здійснена на основі дозвільних документів.

Частина 1 ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, підстави для звернення до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, позивач покликається на те, що самовільна будівельна діяльність ОСОБА_1 порушує її права як власника, унеможливлює безперешкодно здійснювати експлуатацію належної їй квартири та повною мірою реалізувати її право на володіння та користування належним їй майном.

Разом з тим, стверджуючи про порушення своїх прав та законних інтересів ОСОБА_3 , всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її прав чи законних інтересів при реконструкції дахового покриття, належних та допустимих доказів проведення відповідачкою реконструкції дахового покриття, і коли таке було здійснено.

Твердження позивачки, що у вересні 2017 року ОСОБА_1 облаштувала нове перекриття над прибудинковою територією, збільшивши кут нахилу дахового перекриття, чим порушила її права, є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи, в яких відсутні докази облаштування нового дахового покриття у вересні 2017 року.

Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що за результатами численних звернень ОСОБА_3 відділом державного архітектурно-будівельного контролю з 18 по 25 жовтня 2017 року проведено позапланову перевірку щодо законності прибудов виконаних ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується листом відділу державного архітектурно-будівельного контролю № 281 від 08.08.2018 року, за результатами якої не виявлено підстав для реагування, тобто, контролюючим органом не встановлено жодних невідповідностей зроблених перепланувань законодавчим приписам.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_3 покликається на те, що ОСОБА_1 при проведенні реконструкції та переплануванні квартири порушено п. 2.54 ДБН В.2.2-15-2015 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», а саме, невідповідність кута нахилу даху, який, на думку ОСОБА_3 , повинен бути не більше 15 градусів, та рівень покрівлі перевищує позначку підлоги вищерозташованих житлових приміщень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції взяв до уваги п. 2.54 ДБН В.2.2-15-2015 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», відповідно до яких рівень покрівлі вбудовано-прибудованої частини будинку не повинен перевищувати позначку підлоги вище розташованих житлових приміщень основної частини будинку. Матеріали покриття повинні мати показники пожежної небезпеки не вище ніж Г1 (для утеплювача); РП 1 (для поверхневих шарів конструкцій покрівлі). Покриття повинне мати захисний шар, що запобігає сонячному перегріву.

Оскільки матеріали справи не містять висновків відповідних компетентних органів, служб чи спеціалістів, висновку експерта про наявність таких порушень, висновок суду першої інстанції про підставність позову та про його задоволення з тих підстав, що при проведенні реконструкції та переплануванні квартири відповідачкою порушено п. 2.54 ДБН В.2.2-15-2015 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», а саме, невідповідність кута нахилу даху, який, на думку ОСОБА_3 , повинен бути не більше 15 градусів, та рівень покрівлі перевищує позначку підлоги вищерозташованих житлових приміщень, грунтується на припущеннях, що відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, є недопустимим.

Матеріали справи взагалі не містять інформації про проведення ОСОБА_1 реконструкції даху, облаштування нового дахового покриття в 2017 році.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що реконструкція квартири АДРЕСА_1 проведена у 2004 році, і рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 292 від 30 грудня 2004 року «Про затвердження актів державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію квартир по АДРЕСА_9 » було затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію квартири АДРЕСА_1 (власники ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ), загальною площею 114,8 кв. м., житловою площею 31 кв. м, що свідчить про відсутність порушень будівельних, архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних норм і правил, порушення прав чи законних інтересів позивачки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не з`ясував підставність поданого ОСОБА_3 позову, наявність порушення її прав чи законних інтересів, надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на ту обставину, що задовольняючи позов ОСОБА_3 суд ухвалив рішення про права і обов`язки іншого співвласника квартири, ОСОБА_6 , яка володіє 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.01.2005 року, однак така не була залучена до участі у розгляді справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04.09.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р. П.