провадження №2/756/3455/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Луценко О.М.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Оболонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Оболонська районна м. Києві державна адміністрація, Управління (Центр) надання адміністративних послуг Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Оболонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про зняття арешту з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва по справі №756/1338/14-к; провадження 1-кс/756/1192/14 від 30.09.2014 за номером про обтяження: 7253266 від 07.10.2014.

З позовної заяви вбачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 30.09.2014 в межах досудового розслідування в межах кримінального провадження за клопотанням слідчого СВ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві Чабана А.О., слідчим суддею Оболонського районного суду м. Києва Мамонтовою І.Ю. було постановлено ухвалу про накладення арешту на вказану вище квартиру.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.11.2019 постановлено відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Оболонська районна м. Києві державна адміністрація, Управління (Центр) надання адміністративних послуг Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття арешту з нерухомого майна.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2020 ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07.11.2019 скасовано. Київський апеляційний суд мотивував свою постанову тим, що кримінальне провадження закрито, проте арешт, накладений в межах цього провадження на майно не скасовано, відтак заява про зняття арешту з майна має розглядатись в порядку цивільного судочинства. А також вказував, що відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року, справа №372/2904/17-ц.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа №372/2904/17-ц) існує окрема думка судді Великої Палати Верховного Суду Ситнік О.М. Відповідно до якого викладено наступну правову позицію.

У чинному КПК України 2012 року законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна. І відсутня заборона у вчиненні процесуальних дій з розгляду питань, які мали бути вирішені, але залишилися не вирішеними на етапі досудового провадження, закриття чи розгляду справи. Тобто помилки і недоліки, допущені у кримінальному провадженні, повинні виправлятися за тими ж правилами, тобто за правилами КПК України.

Чинним цивільним процесуальним законом не передбачено можливості такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Такий розгляд не може відбуватися за правилами позовного провадження, оскільки між посадовою особою, яка вчинила процесуальні дії у кримінальному провадженні, та особою, яка вважає, що цими діями порушено її права як власника, відсутній цивільний спір.

Слідчий дізнавач, слідчий суддя не претендують на спірне майно, як учасники цивільних правовідносин, оскільки не є такими, не виступають і як представники держави, яка вважає себе власником майна, а виконували свої процесуальні повноваження, передбачені КПК України.

Не передбачено розгляду такої категорії справ і в окремому провадженні, оскільки це протирічить самій ідеї окремого провадження у цивільному процесі.

Тобто ці спори не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17-ц (провадження № 14-326цс18) та інших, та зазначила, що у разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України; зняття арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження, розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.

Такий висновок узгоджується з наданими в межах цієї справи на підставі частини шостої статті 404 ЦПК України висновками членів Науково-консультативної ради при Верховному Суді, а саме: завідувача кафедри цивільно-правових дисциплін Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна, доктора юридичних наук, професора Венедіктової І. В.; доктора юридичних наук, доцента Гловюк І. В.; проректора ПВНЗ «Харківський інститут кадрів управління», кандидата юридичних наук, адвоката Мици Ю. В.; завідувача кафедри правосуддя юридичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, доктора юридичних наук, професора, заслуженого діяча науки і техніки Погорецького М. А .; доктора юридичних наук, професора Шило О. Г.

Позиція, щодо питання про зняття накладеного за кримінальним провадженням арешту не має вирішуватися в рамках цивільного судочинства, викладена й у п. 1 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Зокрема, відповідно до п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тому позивачу слід відмовити у відкритті провадження та роз`яснити його право на звернення до належного суду у порядку кримінального судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 186 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Оболонська районна м. Києві державна адміністрація, Управління (Центр) надання адміністративних послуг Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття арешту з нерухомого майна.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку кримінального судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її вручення через суд першої інстанції;

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Суддя О.М. Луценко