Справа № 345/970/18
Провадження № 22-з/4808/16/20
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р.В.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

20 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду від 09 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» подано позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 09 квітня 2019 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» 6825 грн 80 коп заборгованості за кредитним договором б/н від 06.02.2012 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Судовий збір компенсовано АТ КБ «Приватбанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 700,00 грн витрат на правничу допомогу (а.с.224-228 т. 1).

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 23.04.2019 року виправлено описку в резолютивній частині повного рішення Калуського міськрайонного суду від 09.04.2019 року, а саме вказано правильну суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» - 1864 грн 75 коп (а.с.229-230 т. 1).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Калуського міськрайонного суду від 09 квітня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 1600 грн витрат за надання правничої допомоги у суді першої та апеляційної інстанції (а.с.77-80, том 2).

27 січня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.

Заявники зазначають, що при скасуванні рішення Калуського міськрайонного суду від 09.04.2019 року суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо стягнутих з позивача на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судових витрат, які вони понесли у суді першої інстанції.

Заявники звертають увагу апеляційного суду на те, що рішення Калуського міськрайоного суду в частині компенсації їм судових витрат є таким, що ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим. Вважають, що витрати на професійну правничу допомогу стягнуті судом першої інстанції у відповідності до вимог закону, так як дані витрати були понесені ними внаслідок необґрунтованих дій позивача. Більше того, в цій частині рішення Калуського міськрайонного суду від 09.04.2019 року не оскаржувалось учасниками справи. Додатково повідомляють суду, що у видачі виконавчих листів щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу їм було відмовлено Калуським міськрайонним судом, так як постановою апеляційного суду рішення Калуського міськрайонного суду від 09.04.2019 року скасоване повністю.

Просять ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 700 грн витрат за надання правничої допомоги у суді першої інстанції; ОСОБА_2 700 грн витрат за надання правничої допомоги у суді першої інстанції.

Питання про ухвалення додаткового рішення у справі призначено до розгляду Івано-Франківським апеляційним судом без виклику сторін відповідно до п.13 ст. 7 ЦПК України, ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, стаття 270 ЦПК України встановлює вичерпний перелік випадків, у яких може бути ухвалене додаткове рішення. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Із мотивувальної частини постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року встановлено, що суд вирішив питання про судові витрати апелянта.

Рішення суду відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оскаржено, тому переглядалося апеляційним судом лише в частині, що стосувалася прав та обов`язків відповідача ОСОБА_3 , яка була апелянтом і лише в цій частині воно скасовано. В частині прав та обов`язків позивача та відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення суду не переглядалося, оскільки ними не подавалися апеляційні скарги. Про це зазначено у мотивувальній частині рішення суду. Отже, у апеляційного суду не було підстав переглядати рішення суду в частині, яка не оскаржувалася і робити будь-які висновки щодо неоскарженої частини рішення (залишати без змін, змінювати або скасовувати). Отже, якщо рішення в іншій частині не оскаржувалося, тому воно набирає законної сили в цій частині на загальних підставах, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції вирішено вимоги щодо перерозподілу судових витрат апелянта, а підстави для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат інших учасників справи, якими не оскаржувалося рішення суду в апеляційному порядку, не відносяться до повноважень апеляційного суду.

За таких обставин підстави для ухвалення відповідно ст. 270 ЦПК України додаткового рішення за заявами відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні, а тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 260, 270 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст ухвали виготовлено 20 лютого 2020 року.