Справа №442/444/20
Провадження №2/442/425/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря - Далявської Л.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . Ще 04.06.1997 року батько склав заповіт, яким заповів їй, своїй дочці - ОСОБА_1 , все моє майно. За життя, останній подав документи для оформлення права власності на належну йому земельну ділянку, однак не отримав його, бо помер. Тому земельна ділянка, державний акт на яку був виданий 04.03.1999 року, вже після смерті батька, до складу спадкового майна не увійшла. Вказує на те, що за таких обставин вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька. Відтак, змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити.

Представник відповідача Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області зроблено відповідний актовий запис за №7 та 01.03.1999 року видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів своїй дочці ОСОБА_5 . Даний заповіт посвідчено секретарем виконкому Вороблевицької сільської ради М.Мачишин 04 червня 1997 року, та зареєстрований в реєстрі за №21.

Родинні зв`язки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.03.2000 року, виданого державним нотаріусом Першої дрогобицької державної нотаріальної контори Панкевич Р.І., зареєстрованим в реєстрі за № 2-564, ОСОБА_5 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛВ №038870, такий виданий ОСОБА_4 ; дата видачі 04.03.1999 року; земельна ділянка площею 0,3456 га, надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

В судовому засіданні встановлено, що державний акт на права власності на земельну ділянку належну ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був виданий після його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , відтак, дана земельна ділянка не увійшла до складу спадкового майна. За таких обставин позивач може успадкувати вищезгадане майно.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_2 - 1999 року, діяв Цивільний Кодекс УРСР в редакції 1963 року, який слід застосовувати до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і з заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця : спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, з також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_6 є внуком померлого ОСОБА_7 та відноситься до другої черги спадкоємців за законом. Інших спадкоємців першої черги за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину та претендували на спадкове майно, а саме на вищевказані земельні ділянки на території Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, немає.

Згідно з ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст. ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. ст. 551 ЦК УРСР (1963 року) якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Стаття 6 ЦК УРСР (1963 року) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в установленому порядку судом, арбітражем або третейським судом шляхом визнання цих прав, одним із способів захисту яких є визнання цих прав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ідентифікаційні номер НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) право приватної власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку 0,3456 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛВ №038870, виданого 04.03.1999 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.