Справа № 489/2503/20
н/п 2-з/490/117/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

28 серпня 2020 року м. Миколаїв
Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно до пред`явлення позову,-
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що 04.07.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений Договір про наміри купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. 17.09.2019 року до Договору укладена додаткова угода №б/н. Згідно умов договору сторони зобов`язались укласти основний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , до 01.05.2020 року. При цьому, відповідно до умов договору покупець передав продавцеві, а продавець отримав від покупця забезпечувальну суму у розмірі 20 000,00 дол. США. Враховуючи, що основний договір в обумовлений сторонами строк до 01.05.2020 року укладено не було, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору, то наявні очевидні правові підстави для повернення ОСОБА_2 у власність ОСОБА_1 забезпечувального платежу як авансу у розмірі 20 000,00 дол. США., що еквівалентно станом на 04.06.2020 року 535 000,00 грн. Окрім того, з урахуванням п. 5.2 Договору, ОСОБА_2 повинен сплатити неустойку у вигляді штрафу у сумі 20 000,00 дол. США, що еквівалентно станом на 04.06.2020 року 535 000,00 грн., а також 3% річних у сумі 1337,50 грн. Відтак, предметом майбутнього позову є значна сума грошових коштів, , а саме: 1071337,50 грн., з яких: 535 000,00 грн. - аванс, 535 000,00 грн. - штраф та 3% річних - 1337,50 грн. За даними інформаційної довідки від 02.06.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Враховуючи, що не вжиття заходів до забезпечення позову про стягнення заборгованості, може призвести до відчудження майна ОСОБА_2 на користь третіх осіб, що призведене до неможливості виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог, ускладнить поновлення порушених прав та інтересів позивача, є підстави за задоволення заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.06.2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно до пред`явлення позову передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.
26.08.2020 року дана справа надійшла на адресу Центрального районного суду м. Миколаєва.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2020 року справу розподілено на суддю Черенкову Н.П.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 151 ЦПК України визначено вимоги до заяви про забезпечення позову.
Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.
За приписами п.п. 3,4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
За п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.
У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
КГС ВС у справі №922/2163/17 зробив висновок, що забезпечення позову це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
У справі №922/2163/17 Верховний Суд наголосив, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Таким чином, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Однак, заявник не обґрунтував, чому необхідно застосувати забезпечення позову, не навів свої доводи і посилання на докази щодо обставин, які підтверджують потребу застосування таких заходів.
Також заявник не обґрунтував, чому слід застосувати обраний ним спосіб забезпечення позову, і не обґрунтував відповідність заявлених заходів фактичним обставинам спору й можливим наслідкам їх застосування або незастосування.
Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Отже, заява про забезпечення позову підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суддя, -
УХВАЛИВ :
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно до пред`явлення позову - повернути заявнику.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова