463/5224/19 2/441/157/2020
14.02.2020 Городоцький районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді - Яворської Н.І.
за участю секретаря судових засідань Цап І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про стягнення компенсації,
27.06.2019 ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» звернулась до Личаківського районного суду м. Львова з позовом про стягнення з відповідача, в порядку регресу 50 000 грн. відшкодування шкоди та 1 921 грн. судового збору.
На підставі ухвали від 18.07.2019 матеріали були передані на розгляд Городоцького районного суду Львівської області на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України.
Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15.06.2017 між ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» та ПП «ЛІОН-ТРАНС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АМ-0257885 від 15.06.2017, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки БАЗ А 079 д.н.з. НОМЕР_1 .
Так, 06.10.2017 ОСОБА_1 керуючи даним транспортним засобом у м. Львові на виїзді з вул. Підвальної на вул. Винниченка, порушив Правила дорожнього руху та скоїв ДТП, внаслідок чого пошкодив автомобіль марки «VOLKSWAGEN CC», н.з. НОМЕР_2 , чим завдав власнику ОСОБА_2 матеріальної шкоди. Вина ОСОБА_1 встановлена постановою Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2017. Дана подія була визнана страховим випадком, в результаті чого ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» виплачено власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 100 000 грн. страхового відшкодування.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Крім того зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.39)
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи повідомленням (а.с.65,66). Відзив відповідачем до суду подано не було.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відтак, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15.06.2017 між ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» та ПП «ЛІОН-ТРАНС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АМ-0257885 від 15.06.2017, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки БАЗ А 079 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.7,8)
Згідно Постанови Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 визнано винним в порушенні правил дорожнього руху (а.с.14), яка набрала законної сили. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає.
Вартість відновлювального ремонту становила 111 246 грн., що підтверджується страховим актом та розрахунками (а.с.43,44).
Як згадувалось вище, автомобіль марки БАЗ А 079, н.з. НОМЕР_1 був забезпечений полісом № НОМЕР_3 - 0257885 від 15.06.2017 в страховика ПрАТ «СК «Еталон» (а.с.7)
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється, зокрема Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно абз. 2 п.6 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Водночас, згідно ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
В даному випадку, згідно полісу №АМ 0257885 від 15.06.2017, було застосовано коригуючий коефіцієнт 1. В той час, як вбачається з долучених документів забезпечений транспортний засіб «БАЗ А079», н.з. НОМЕР_1 використовувався у сфері надання послуг із перевезення пасажирів, за який передбачено коригуючий коефіцієнт 1.1-1.5, відповідно до Коригуючих коефіцієнтів та їхніх розмірів, затверджених Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 09.07.2010 №566 (у редакції розпорядження від 28.11.2011 №708).
Таким чином, при укладенні договору страхування за полісом було порушено умови щодо застосування коефіцієнту у сфері використання транспортного засобу.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.
Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду, а саме 1 921 грн. судового збору
Керуючись ст. ст 4, 10, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 209, 247, 258-259, 263-265,268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1166, 1188, 1191 ЦК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено «14» лютого 2020 року.

СуддяН. І. Яворська