РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/3552/20

Провадження № 22-ц/4815/799/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Панас О.В.

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

секретар судового засідання : Шептицька С.С.,

з участю: адвоката Курись О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2020 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Необхідність забезпечення позову позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 має намір подати до суду позов до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 16.12.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Банецькою Р.Б., реєстровий № 696 в частині недійсним.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2020 року у задоволенні заяви, поданої в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, ймовірність можливих збитків які спричинені забезпеченням позову, якщо судом буде відмовлено у задоволенні позову відсутні, відповідно у суду відсутні підстави до застосування зустрічного забезпечення.

З цих підстав, просила скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 27 квітня 2020 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 адвокат Курись О.П. зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та направлена на штучне створення обставин для затягування виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Вказує, що в поданій заяві про забезпечення позову до його подачі не наведено обставин щодо наміру оскарження виконавчого документу, що виданий більш ніж за чотири роки до народження малолітньої ОСОБА_2 та яким чином виконавчий документ щодо зобов`язання звільнити нежитлові приміщення, що є договором дарування від 16.12.2014 року порушує права малолітньої ОСОБА_2 .

Просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Не погоджується з поданим відзивом та просить скасувати оскаржену ухвалу місцевого суду.

Представник ОСОБА_3 адвокат Курись О.П. підтримав позицію викладену у відзиві на апеляційну скаргу та просив в її задоволенні відмовити, а оскаржену ухвалу місцевого суду залишити без змін. Також пояснив що в межах оспорюваного забезпечення будь-якого позову до його довірительки ОСОБА_1 не подала.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний заявницею вид забезпечення позову не пов`язаний з майбутнім предметом позову за яким буде оспорюватися договір дарування, а не виконавчий документ, та не є співмірним з вимогами, які будуть заявлені .

З такими висновками колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 має намір подати до суду позов до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 16.12.2014р., відповідно до якого нежитлові приміщення загальною площею 55,8 кв.м. першого поверху будівлі АДРЕСА_1 , позначені на поверховому плані технічного паспорту № 4-10 є власністю ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 569/4971/13-ц, виданого Рівненським міським судом 08.04.2014р. про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення загальною площею 55,8 кв.м. першого поверху будівлі АДРЕСА_1 , позначені на поверховому плані технічного паспорту № 4-10.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з поданої заяви, заявниця просить зупинити стягнення у справі №569/4971/13-ц, а саме зобов`язання її звільнити нежитлові приміщення загальною площею 55,8 кв.м. першого поверху будівлі АДРЕСА_1 , позначені на поверховому плані технічного паспорту № 4-10, тоді як таке право їй надано у разі оскарження в судовому порядку виконавчого документу у вказаній цивільній справі.

В п.2 згаданої постанови зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Цей висновок повністю узгоджується з вимогами ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України, щодо обов`язковості виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Доказів оскарження у судовому порядку виконавчого документа, на підставі якого здійснюється стягнення щодо ОСОБА_1 , нею до справи не подано.

Стосовно посилань апелянта щодо невиконання Рівненським міським судом вимог ухвали Апеляційного суду від 21.04.2020 року при постановленні оскаржуваної ухвали від 27.04.2020 року в частині несплати судового збору, слід зазначити, що суд першої інстанції лише констатував факт щодо не сплати судового збору, однак вказана обставина не стала підставою для відмови у задоволенні заяви.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення по суті справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення майбутнього позову.

За наведеного, ухвалу про забезпечення позову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 вересня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич