Справа № 461/1035/20
Провадження № 4-с/461/9/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

В обгрунтування поданої скарги покликається на те, що в провадженні Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження № 46787954, на підставі дубліката виконавчого листа, виданого згідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2014 по справі № 752/15591/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 25% доходу зі всіх видів заробітку щомісяця.

Виконавче провадження було відкрито постановою № 46787954 від 05.03.2015 Головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

06.12.2017 Головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області нанесено постанову №46787954 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та заборонено його відчуження.

Заявник зазначає, що платежі здійснювались ним щомісячно, вчасно і в повному обсязі. Стягувач ОСОБА_3 увесь час знала про фактичне місце проживання заявника, але звернулась до Києво - Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській обл., за місцем його передньої реєстрації у АДРЕСА_1 , після чого держвиконавець ОСОБА_4 винесла постанову від 06.12.2017 про арешт майна, про що заявнику ОСОБА_5 стало відомо на наприкінці 2018 року.

Після заяви ОСОБА_1 від 26.12.2018, постановою Головного державного виконавця Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26.12.2018 виконавче провадження №46787954 щодо виконання дубліката виконавчого листа, виданого згідно ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 10.10.2014 по справі № 752/15591/14-ц було передане до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області за місцем фактичного проживання та реєстрації заявника з 02.07.2009 р., а саме: АДРЕСА_2 .

07.11.2019 року заявник звернувся до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою щодо зняття арешту з майна.

Однак, у відповідь, листом від 19.11.2019 №19492 за підписом начальника Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області п. Тетюка P.M., заявника було повідомлено, що відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника: у разі погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Вважає, бездіяльність Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо не зняття арешту з його майна неправомірною, а тому просить: Визнати бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо не зняття арешту з усього майна, у виконавчому провадженні ВП №46787954, - неправомірною; Зобов`язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області зняти арешт та заборону відчуження з усього майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №46787954.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, надав пояснення аналогічні виклеєним у скарзі. Просив суд скаргу задоволити.

Крім цього, заявник просив суд поновити строк на оскарження дій держвиконавця. Так, як відповідь за №19492 від 19.11.2019 р. на його заяву від начальника ВДВС Галицького р-ну м. Львова п. ОСОБА_6 P.M., отримав особисто на руки, без відмітки про реєстрацію та отримання, безпосередньо під час особистого візиту до виконавчої служби Галицького р-ну Львівської обл. 03.02.20 р.

До 03.02.2020 р. заявник ніяких повідомлень та рекомендованих листів за допомогою Укрпошти на його домашню адресу, а саме: відповіді начальника Галицького ВДВС заявнику не надходило, тобто про існування такої відповіді до 03.02.20 р. йому відомо не було. Крім того, у ДВС Галицького р-ну м.Львова, відсутні будь-які матеріали щодо отримання заявником оскаржуваної відповіді на його заяву.

Таким чином, заявник просить суд визнати пропуск строку на оскарження рішення ДВС таким, що пропущений з поважних причин та таким, що підлягає поновленню.

Державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що стверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд встановив, що 05.03.2015 р. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського районного управління юстиції Міщенко Л.М. на підставі виконавчого листа (дублікат) №2-5086/06 виданого Голосіївський районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 25 % його доходу зі всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 26.10.2006 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В межах вказаного виконавчого провадження, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського районного управління юстиції Міщенко Л.М. 06.12.2017 р. винесено постанову про арешт всього належного ОСОБА_1 майна.

На підставі заяви ОСОБА_1 , постановою Головного державного виконавця Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26.12.2018 виконавче провадження №46787954 щодо виконання дубліката виконавчого листа, виданого згідно ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 10.10.2014 по справі № 752/15591/14-ц було передане до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області за місцем фактичного проживання та реєстрації заявника з 02.07.2009 р., а саме: АДРЕСА_2 .

23.01.2019 р. державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Паращак С.В. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №46787954.

Як встановлено у судовому зсіданні, 07.11.2019 року заявник звернувся до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою щодо зняття арешту з майна./а.с.11-12/.

Однак, листом від 19.11.2019 р. №19492 за підписом начальника Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області п. Тетюка P.M., заявника було повідомлено, що відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника: у разі погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Вказану відповідь, ОСОБА_1 отримав наручно 03.02.2020 р., тобто з цього моменту обчислюється десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Галицького ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області. Державний виконавець у судове засідання не з`явився, доводи щодо поважності пропуску строку на звернення до суду із скаргою не спростував, тому суд вважає, що пропущений строк на оскарження рішення ДВС таким, що пропущений з поважних причин та таким, що підлягає поновленню.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

До передбачених законом обмежень у здійсненні права власності відносяться заходи примусового виконання судових рішень, які застосовуються в межах виконавчого провадження, в тому числі, арешт майна боржника, як складова звернення стягнення на майно боржника згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно дост.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт майна - тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється вповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що накладення арешту на майно боржника є винятковим заходом обмеження права власності фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, крім іншого, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження'' є одночасне настання двох юридичних фактів: 1) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів 2) можливість забезпечення виконання рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Законодавець передбачив імперативний обов`язок державного виконавця зняти арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини за настання вищезазначеного складу юридичних фактів.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по аліментах від 03.02.2020 р., у ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_2 на даний час відсутня будь яка заборгованість по аліментах.

Отже, враховуючи те, що арешт на майно боржника накладався лише в межах суми боргу, прийняті державним виконавцем заходи у вигляді арешту майна боржника втратили свою актуальність та є такими, що порушують право власності скаржника на вільне розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що у зв`язку із відсутністю заборгованості та послідуючої регулярної сплати аліментів відсутні правові підстави для забезпечення виконання рішення та підстави вважати, що боржником буде допущено прострочення в майбутньому, а тому державний виконавець мав усі законні підстави для скасування арешту майна боржника.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні ВП №46787954 слід визнати неправомірною та зобов`язати її зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця про арешт майна від 06.12.2017 р.

Керуючись ст.ст.447, 449, 451 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Скаргу Маркаряна Арташеса Олександровича на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, - задоволити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо не зняття арешту з усього майна, у виконавчому провадженні ВП №46787954, - неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області зняти арешт та заборону відчуження з усього майна належного ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №46787954.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 17.02.2020 р.

Суддя: В.Ф. Романюк