Справа № 157/53/20
Провадження №2/157/110/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Фесь Т.І.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - ОСОБА_2 ,

представників третьої особи,

яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору - ОСОБА_3 , Голубчук Т.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі Камінь-Каширської районної державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України до Республіки Польща без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_5 , у її супроводі як матері дитини, строком з дня набрання рішенням законної сили і до 20 січня 2022 року, та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що з 25 квітня 2015 року до 2 листопада 2017 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . Від шлюбу є неповнолітня дочка ОСОБА_6 . Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 2 листопада 2017 року шлюб з відповідачем розірвано, неповнолітню дочку залишено проживати з нею. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 травня 2017 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 у розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З часу розірвання шлюбу вона з дочкою проживає окремо від колишнього чоловіка, і уже більше двох років самостійно опікується її вихованням, забезпечує її фізичний, інтелектуальний та духовний розвиток. ОСОБА_5 має можливість відвідувати їхню спільну дитину, жодних перепон вона у цьому йому не чинить. У неї склалися дружні стосунки з кількома жителями Республіки Польща, у тому числі із ОСОБА_8 , а тому вона отримала можливість та має час від часу відвідувати вказана країну. Одночасно, щоб забезпечити належний рівень подальшого виховання та опіки своїй дитині, зважаючи на незначний вік дочки (чотири роки), остання повинна і надалі постійно проживати, перебувати спільно з нею, в тому числі під час відвідування нею Республіки Польща. ОСОБА_5 не може забезпечити дитині опіку та виховання, оскільки він систематично виїжджає на сезонні заробітки в інші країни, тривалий час відсутній за місцем постійного проживання, а також він не має можливість приділяти достатньої уваги дитині внаслідок зловживання спиртним. Незважаючи на незначний розмір аліментів в сумі 700 грн. щомісячно, відповідач їх сплачує нерегулярно. Відвідування дочкою іншої країни надасть можливість розширити останній свій кругозір, набути нових знань та приємних вражень, оздоровитися. Вона отримала усне запрошення на відвідування Республіки Польща та має намір найближчим часом здійснити короткотривалу поїздку в цю країну зі своєю дочкою. Починаючи від 11 червня 2017 року громадяни України, які мають біометричні паспорти, можуть їздити до зони Шенген без віз та перебувати на території країн-учасниць Шенгенської угоди до 90 днів упродовж 180-денного проміжку часу. Однак, вона не може здійснювати таку поїздку, оскільки ОСОБА_5 не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон. Її неодноразові усні прохання з`явитися до нотаріуса та надати відповідний дозвіл він кожного разу ігнорував та відповідав відмовою, не пояснюючи жодних причин свого рішення. Щоб їй з дитиною мати можливість час від часу відвідувати Республіку Польща за відсутності згоди та супроводу батька, необхідно отримати відповідне рішення суду. Зазначені дії жодним чином не шкодять її дитині та відповідають інтересам останньої. Вона жодним чином не має намір обмежити спілкування батька зі своєю дитиною.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволені позову відмовити у зв`язку з безпідставністю та незаконністю вимог позивачки. В обґрунтування заперечення зазначає, що викладені у позовній заяві доводи про неналежну участь у вихованні дитини, зокрема, внаслідок зловживання спиртними напоями є безпідставними, не доведені жодними доказами, він постійно спілкується з дочкою, в тому числі через засоби мобільного зв`язку, відвідує дошкільний заклад, в якому дитина навчається, гуляє з нею у парку, забезпечує її усім необхідним, одягом, продуктами харчування. Не актуальними є відомості, що зазначені у наданій позивачкою довідці про наявність заборгованості по сплаті аліментів, адже у відповідності до квитанції № 0.0. від 16.12.2019 ним на користь позивачки сплачено аліменти у сумі 2289 грн. включно по 01.01.2020 року, і ним вчасно сплачено аліменти за січень та лютий 2020 року. Він ніколи не обмежував свою дочку у розширені світогляду, і у випадку звернення до нього позивачки з проханням надати відповідну заяву про дозвіл на виїзд з метою короткострокового відпочинку за кордон у певну країну та на певний строк він ніколи б не відмовився надати таку згоду, але позивачка до нього з таким проханням ніколи не зверталася. Він згідний надати їй заяву про дозвіл на виїзд дитини до Республіки Польща на період, що не перевищує 14 календарних днів з дати, яка буде зазначена позивачкою, якщо остання звернеться до нього, та згідний надавати такі заяви на кожну короткострокову поїздку дочки, при цьому такі поїздки мають плануватися з урахуванням відвідування дитиною дошкільного навчального закладу. Вважає, що суд не має права втручатися у його права як батька щодо дитини, надання дозволу на виїзд дитини за кордон протягом довгострокового періоду, про який просить позивачка, може мати наслідком не повернення дитини на територію України взагалі, він бажає щоб дочка жила на території України і у разі наміру позивачки залишитися проживати у Польщі ним буде ставитися питання про визначення місця проживання дитини з ним за місцем його проживання.

У відповіді на відзив позивачка ОСОБА_1 зазначає, що наведені відповідачем у відзиві твердження є неправдивими, останній раз відповідач спілкувався з дитиною у вересні 2019 року на день народження дочки, по телефону він бажає поспілкуватися з дочкою у нічний час, коли остання вже спить, зобов`язання по сплаті аліментів він не виконує належним чином, погашення аліментів ним здійснюється через тривалі проміжки часу, через 5-6 місяців і у тих випадках, коли відповідачу потрібно виїхати за кордон, на її неодноразові текстові повідомлення по телефону з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон відповідач не реагує, а коли ж вона зателефонувала йому, то він скидав її телефонні дзвінки. Уточнивши позовні вимоги, позивачка просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дочки ОСОБА_6 за межі України до Республіки Польща без згоди батька у її супроводі як матері строком тривалістю 90 днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

18 серпня 2020 року позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дочки ОСОБА_6 за межі України до Республіки Польща без згоди та супроводу її батька ОСОБА_5 у її супроводі як матері строком тривалістю 90 днів з 10 грудня 2020 року по 10 березня 2021 року, та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 840 грн., що пов`язані з оплатою нею судового збору, та у розмірі 2000 гривень, щопов`язані з наданням правничої допомоги.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю з викладених у позовній заяві підстав і позивачка пояснили, що за час поїзди, яку вона планує здійснити у період з 10 грудня 2020 року по 10 березня 2021 року, проте строком не більше 90 днів, дитина зможе відпочити, розширити свій кругозір, побачити іншу країну, проживати з дитиною буде у свого хорошого знайомого, який надав на це письмову згоду, і вона зобов`язується повернути дитину на територію України.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Представники органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Щерблюк Т.М. та Голубчук Т.П. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечили, і Голубчук Т.П. підтримала у судовому засіданні наданий органом опіки та піклування висновок про доцільність поїздки дитини за кордон та відповідність її інтересам дитини.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представників органу опіки та піклування, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Пунктом 8 статті 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області 29 вересня 2015 року.

Заочним рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 2 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано, дитину ОСОБА_6 залишено проживати з її матір`ю ОСОБА_1 .

З пояснень у судовому засіданні позивачки вбачається, що вона разом з дитиною має намір поїхати у гості до свого хорошого знайомого ОСОБА_8 до Республіки Польща, де дитина зможе відпочити, побачити іншу країну, звичаї та традиції, які є у цій країні, розширити свій світогляд, але відповідач на її прохання згоди на виїзд дочки за межі України не надає.

Згідно з наданим відповідачем відзивом на позовну заяву, він заперечує проти виїзду дитини за межі території України більше ніж на 14 днів.

Законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітніх, неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Дозвіл малолітньої дитини за межі України (на підставі рішення суду) у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням строку його початку і закінчення.

З матеріалів справи вбачається, що у разі тимчасового виїзду позивачки з малолітньою дочкою до Республіки Польща, останні матимуть де проживати, будуть гостювати у громадянина Республіки Польща ОСОБА_8 у с. Клементовіце, Люблінського воєводства, та позивачка надала суду письмову заяву, згідно з якою зобов`язалася у разі надання їй судом дозволу на тимчасовий виїзд з нею дочки за кордон, повернути малолітню дитину на територію України після закінчення терміну тимчасового перебування у Республіці Польща.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 28 серпня 2020 року № 1055/01-26/2-20, поїздка дитини за кордон відповідатиме її інтересам і доцільно надати дозвіл на тимчасовий виїзд дочки до Республіки Польща у супроводі матері. З цього ж висновку також вбачається, що відповідач ОСОБА_5 не брав участі у засіданні при вирішенні органом опіки та піклування питання щодо доцільності виїзду дитини за кордон та відповідності поїздки інтересам дитини, оскільки і сам перебуває на території Республіки Польща.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на тимчасовий виїзд їхньої малолітньої дочки за кордон, а також враховуючи, що судом під час розгляду справи не встановлено жодних обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дочки сторін за межі України для тимчасового перебування з метою відпочинку, розширення світогляду, отримання нових вражень від поїздки, позитивних емоцій, та керуючись виключно якнайкращими інтересами дитини, суд дійшов висновку, як і орган опіки та піклування, про доцільність надання дозволу на виїзд малолітньої ОСОБА_6 за кордон без згоди та супроводу батька, у супроводі матері тривалістю не більше 90 днів у період з 10 грудня 2020 року до 10 березня 2021 року.

Такий тимчасовий виїзд малолітньої дочки до Республіки Польща не позбавляє відповідача встановленого законом права та можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з нею.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що тимчасовий виїзд малолітньої дитини сторін за межі України суперечить її інтересам або інтересам інших осіб, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені останньою та документально підтверджені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 840 грн. 80 коп.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з розрахунку розміру витрат на оплату послуг адвоката від 18 серпня 2020 року, квитанції до прибуткового ордера № 15 від 17 серпня 2020 року, договору про правову допомогу, укладеного 11 лютого 2020 року між адвокатом Дмитрук Л.І. та Ковальчук С.В., останньою понесені витрати, пов`язані з наданням їй правничої допомоги, у розмірі 2000 грн. Зазначена правнича допомога полягала у підготовці адвокатом Дмитрук Л.І. позовної заяви та у представництві інтересів позивачки у судових засіданнях 2 березня 2020 року, 23 березня 2020 року, 23 червня 2020 року, 16 липня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року.

З огляду на те, що позов задоволено повністю, та з урахуванням обсягу фактично наданої правової допомоги, співмірності понесених позивачкою витрат, що пов`язані з наданням їй правничої допомоги, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76-81, 95, 137, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України до Республіки Польща без згоди та супроводу її батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), тривалістю не більше 90 днів у період з 10 грудня 2020 року до 10 березня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) 2840 (дві тисячі вісімсот сорок) гривень 80 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 7 вересня 2020 року.

Головуючий: О. В. Антонюк