Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8036/19 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.,

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/8036/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ярош Володимир Васильович на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 02 грудня 2019 року

встановив:

У серпні 2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення та змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.06.2017р. у справі №296/1313/17. Стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 23.12.2014 р. ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання доньки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2014 р. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.06.2017р. у справі №296/1313/17 змінено розмір аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00грн. щомісячно. Оскільки з серпня 2018 р. внесені зміни до СК України щодо розміру аліментів та порядку їх стягнення, відповідно до яких такі не повинні бути меншими 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто 1059,00 грн., то на думку позивача, розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн. вже не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України, так як є меншим від мінімального гарантованого законом розміру.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ярош В.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02.12.2019 р., визначивши розмір стягуваних з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Також стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 800,00 грн. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято за докази покращення матеріального стану відповідача ті обставини, що при наявності заборгованості по аліментах, останній придбав автомобіль та систематично виїздив до Республіки Польща. Крім того, просить звернути увагу суду на те, що необхідність збільшення щомісячних витрат, в тому числі на лікування дитини, не є підставою позову, а лише однією з обставин, що обґрунтовують позовні вимоги в частині необхідності зміни витрат на утримання дитини. Також просить врахувати матеріальне становище позивача, яке погіршилось з 2019 року так як вона не працює, має мінливий, не постійний дохід.

В судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Представник зазначив, що з відповідача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі, яка не підлягає зміні на стадії виконання рішення, а тому державний виконавець не може стягнути з відповідача аліменти у розмірі, передбаченому ст. 182 ч. 2 СК України, тобто не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира залишити без змін. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а твердження апелянта безпідставними як такі, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та доказах наданих сторонами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23.12.2014 р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2014 р. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.06.2017 р. змінено розмір аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

З пояснень позивача та представників сторін встановлено, що останні працюють неофіційно тому визначити розмір заробітку кожного не є можливим.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 та відповідно до свідоцтва про народження має на утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших утриманців не має.

Суд першої інстанції , відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача у бік покращення або погіршення її матеріального стану чи стану здоров`я когось із них.

З таким висновком суду, колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частинами 1,3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

З системного аналізу наведених норм слідує, що саме позивачка, як особа, яка одержує аліменти на утримання дитини проживаючої разом з нею, має право визначати та змінювати спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі чи в розмірі частки, які необхідні для гармонійного розвитку дитини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначала, що визначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі підлягає зміні та вираженню у відсотковому розмірі у частці від доходів платника аліментів. Підставою для цього стали зміна її матеріального стану, оскільки вона залишилась без роботи, виплати по безробіттю припинені, дитина так само як раніше потребує медичної допомоги дитячого лікаря-психіатра.

Разом з тим не можна вважати, що обсяг витрат відповідача у зв`язку з народженням у нього другої дитини та необхідністю допомоги батькам, які є пенсіонерами, збільшився. Оскільки відповідач не є непрацездатною особою, то зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини. Таким чином, відсутність у позивача офіційного місця роботи сама по собі не є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача за відсутності доказів щодо погіршення його майнового стану, як платника аліментів. Крім того, доказів перебування на утриманні позивача його батьків суду також не надано. Навпаки, відповідач придбав автомобіль, періодично виїжджає за межі України, має у власності житло.

Відповідно до Закону України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VIII від 23.11.2018 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Отже, розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 1109 гривень.

Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів, тому колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів стягнутих з відповідача на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 не може бути меншим ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Виходячи з викладеного вище, а також беручи до уваги, що позивачем не доведено достатній заробіток (дохід) відповідача для сплати ним аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що на його утримані є малолітня дитина, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу, понесені позивачем ОСОБА_1 під час розгляду справи в розмірі 800,00 грн.

Також згідно з нормами ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1152,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ярош Володимир Васильович задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2019 року скасувати та ухвалили нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 червня 2017 року у справі № 296/1313/17.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 800,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1152,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2020 року.

Головуючий: Судді: