ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м. Чернівці

справа № 722/706/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретар Вовкун Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання до вчинення дій, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2020 року, (головуючий у 1 інстанції Побережна О.Д.),-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

20 липня 2020 року ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив, забезпечити позов шляхом визнання виконавчого напису №5484, який вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання до вчинення дій шляхом зупинення виконавчого провадження №55055366 від 01.04.2020 року, до набрання рішенням законної сили.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/772/20

Свою заяву обґрунтовував тим, що у Сокирянському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрите виконавче провадження №55055366 від 01.04.2020 року на підставі виконавчого напису №5484, який вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., за яким на користь банку стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, та стягуються кошти з його банківської картки, що призводить до порушення його прав.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

На ухвалу суду ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як таку, що суперечать нормам матеріального та процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Посилається на те, що висновки суду першої інстанції про те, що зміст заходів забезпечення позову є повністю тотожними заявленим позовним вимогам є необґрунтованими, та не відповідають вимогам закону, оскільки заходи забезпечення позову зводилися тільки до зупинення виконавчого провадження, тому що із заробітної плати заявника виконавча служба може стягувати кошти, що у майбутньому у випадку задоволення позову може призвести до неможливості повернення уже стягнутих коштів та поновлення порушених прав позивача. Позовними вимогами по даній справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання відділу ДВС закінчити виконавче провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміст заходів забезпечення позову, які просить вжити представник позивача ОСОБА_2 є повністю тотожними заявленим позовним вимогам, а також відсутні обґрунтовані підстави для забезпечення заявленої позовної вимоги щодо зобов`язання Сокирянського РВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), закінчити виконавче провадження шляхом зупинення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, № 9(далі - постанови Пленуму ВСУ), забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до пункту 4 постанови Пленуму ВСУ, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 вказаної постанови Пленуму ВСУ передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Із зазначених заявником обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування вказаних заявником заходів забезпечення позову, виходячи з того, що фактично заявник у заяві про забезпечення позову просить розглянути спір по суті за однією з заявлених ним позовних вимог у даній цивільній справі, що є неприпустимим і було б виходом за межі такої процесуальної дії, як застосування заходу забезпечення, та порушило б принцип змагальності сторін. Крім того, заявник не обґрунтував неможливості виконання рішення про задоволення його позову у разі незастосування вказаного ним заходу забезпечення, при цьому суд враховує зміст позовних вимог і порядок виконання рішення у разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги забезпечення позову не є тотожними позовним вимогам, колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що містяться на власному трактуванні таких вимог позивачем.

Підстави, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заява про забезпечення позову, не мають в даному випадку правового значення, оскільки самі вимоги є тотожними.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Окрім того, застосування заходу забезпечення позову є попередньою і запобіжною мірою і є обмеженням особи у правах ще до встановлення факту порушення, - тому такий захід може бути застосованим лише у виключних і дійсно необхідних випадках.

Заява про забезпечення позову має бути обґрунтованою, її доводи мають підтверджуватися доказами. Позивач зобов`язаний довести, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має дотримуватися балансу прав та інтересів сторін спору, вживати заходи забезпечення позову лише у разі співмірності вимог заяви вимогам позову та лише за умови дотримання принципу правомірного обмеження прав та інтересів протилежної сторони спору.

Наявність відкритого виконавчого провадження і на підставі якого в майбутньому можуть стягуватися кошти, не є належними та допустимими доказами, які б свідчили про можливість реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову позивача про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню.

При розгляді зави про забезпечення позову судом першої інстанції враховано інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, та передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2020 року про відмову в забезпеченні позову, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту постанови 03 вересня 2020 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: М.І. Кулянда

І.Б. Перепелюк