Справа № 462/5740/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

судді Постигач О.Б.

за участю секретаря судового засідання Тимощук І.І.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

в с т а н о в и в :

06.09.2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, шо втратив право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована та проживає разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними за даною адресою зареєстрований її син від попереднього шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка є співвласником 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 . Іншим співвласником вищевказаної квартири є її син від попереднього шюбу ОСОБА_5 , однак за даною адресою він не зареєстрований і не проживає. Відповідач понад 5 останніх років у вказаній квартирі не проживає, його фактичного місце проживання позивачці не відоме. ЛКП «Граніт» надало акти обстеження матеріально-побутових умов від 20.08.2018 р., 07.11.2018 р., 11.02.2019 р., 25.07.2019 р. про те, що ОСОБА_3 веде окреме від неї господарство. Однією із підстав звернення до суду про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 є те, що у зв`язку із його реєстрацією за вищевказаною адресою, позивачка не може отримати повну житлову субсидію. Також зазначає, що ОСОБА_3 по утриманню будинку не допомагає, не сплачує комунальні послуги, не тримає свої речі у квартирі, не навідує матір, не надає жодної фінансової підтримки. 19.06.2019 р. Залізничним районним судом м.Львова винесено рішення про стягнення із ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з 19.04.2019 р. і довічно. Однак, ОСОБА_3 рішення суду не виконує. На даний час державний виконавець здійснює розшук боржника, оскільки не відомо його точне місце праці та фактичне місце проживання. Враховуючи вищенаведене, вважає ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.12.2019 р. позов задоволено. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування приміщенням квартири АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 768,40 грн судового збору.

11.03.2020 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.03.2020 р. заяву задоволено. Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.12.2019 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального провадження.

25.05.2020 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з 28.10.2016 р. відповідач був призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину. А тому в цей строк він не міг проживати у квартирі. 05.04.2018 р. ОСОБА_3 був звільнений в запас і з цього час не може повернутися проживати у спірне житло, оскільки позивачка чинить йому перешкоди. За цим фактом 06.08.2019 р. він звертався в поліцію Залізничного ВП ГУНП. Звертає увагу суду на акт ЛКП «Граніт» від 20.08.2018 р. щодо його не проживання у квартирі, так як такий не містить інформації про те, скільки часу відповідач не проживає у квартирі, як директор та майстер підприємства встановили цей факт. Враховуючи наведене, вважає відсутні правові підстави для задоволення позову.

24.06.2020 р. представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що факт не проживання відповідача з 2011 року стверджується актами ЛКП «Граніт» від 10.10.2011 р., 15.02.2012 р. та 25.12.2013 р. Також вказує, що у зв`язку з тим, що відповідач добровільно не хоче знятися з реєстрації позивачка не може оформити субсидію та скористатися соціальними пільгами, які гарантує держава для людей з недостатнім доходом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічно наведеним в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином. 08.07.2020 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, проти задовлення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином. 08.07.2020 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином. 24.07.2020 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні докази у справі, суд виходив з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч.1 ст. 319 ЦК України.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу ОСОБА_2 , якій належить 1/2 частки та ОСОБА_6 , якому належить 3/8 частки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2015 р. /а.с. 9, 86-88/.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки виданої ЛКП «Граніт» №2352 від 25.07.2019 року співвласниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . В квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с. 8/.

Також встановлено, що відповідач понад 1 рік у даній квартирі не проживає, що підтверджується актами ЛКП «Граніт» від 20.08.2018 р., 07.11.2018 р., 11.02.2019 р., 25.07.2019 р. /а.с. 14-17/.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 і не проживає в цьому житлі понад один рік, в судовому засіданні не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування житловим приміщенням, добровільно виписатись із квартири позивачки відповідач не бажає, тим самим створює перешкоди позивачці у здійсненні свого конституційного права власності на спірне житло, яким вона вправі володіти, користуватися і розпоряджатися на власний розсуд, а тому, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) таким, що втратив право на користування приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) в дохід держави 840,40 грн судового збору.
Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 серпня 2020 року.

Суддя Постигач О.Б.