Провадження №2/592/553/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Савіної К.С., представника позивача - ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що згідно довідки МЄІРЦ №348/121899 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що окрім нього в будинку зареєстровані: син ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_8 , відповідач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 . Право власності на нерухоме майно виникло у нього на підставі договору купівлі-продажу 70/100 часток житлового будинку від 10.11.2017 року. Третя особа ОСОБА_5 є співвласником 30/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були власниками 70/100 часток та згідно договору купівлі-продажу від 10.11.2017 року відчужили йому свою частку. Через тиждень після продажу частини будинку, відповідачі звільнили житловий будинок та пообіцяли йому протягом тижня знятися з реєстраційного обліку, тобто в строк до 25.12.2017 року. Також відповідно до п.16 договору купівлі-продажу продавець ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов`язувалися знятися з реєстраційного обліку в строк до 25.12.2017 року. Але своєї обіцянки не дотримались. І станом на день подачі позову продовжують бути в ньому зареєстрованими. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У зв`язку з укладанням договору купівлі-продажу житлового будинку у відповідачів виникли зобов`язання. Із-за неправомірних дій відповідачів, які відмовляються добровільно знятися з реєстраційного обліку власник не має можливості користуватися та розпорядитися будинком, який належить йому на праві власності. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 ).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1. позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання її та ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житлом, вона визнає повністю, справу просить розгядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання його та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житлом, він визнає повністю, справу просить розгядати без його участі.

Третя особа ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 10.11.2017 року позивач ОСОБА_5 є власником 30/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 10.11.2017 року позивач ОСОБА_2 є власником 70/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Викладене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності №103368201 від 10.11.2017 року (а.с.13), витягом з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності №103386653 від 10.11.2017 року (а.с.17), та копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.18-21).

Згідно довідки МЄІРЦ №348/121899 виданої ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , окрім нього в будинку зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не має родинних відносин; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - не має родинних відносин; син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.19).

Між сторонами склалися правовідносини, що витікають із здійснення права власності та регулюються Цивільним кодексом України.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідач ОСОБА_3 була власником 70/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 та згідно договору купівлі-продажу від 10.11.2017 року відчужила свою частку позивачу ОСОБА_2 . Відповідно до п.16 вказаного договору продавець ОСОБА_3 та третя особа по договору, чоловік продавця який надавав дозвіл на продаж частки житлового будинку, ОСОБА_4 , зобов`язувалися знятися з реєстраційного обліку в строк до 25.12.2017 року (а.с.15-16).

Таким чином, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ), в якому вони зареєстровані не проживають з листопада 2017 року. Відповідачі подали заяви про визнання позову.

Діями відповідачів порушені права позивача, як власника цього житла. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, суд вважає необхідним позов ОСОБА_2 задовольнити і визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житлом, а саме: житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 ) такими, що втратили право користування житлом, а саме, житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 ).

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко