Провадження № 22-ц/801/1410/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

04 вересня 2020 рокуСправа № 127/27732/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Панасюка О. С., Шемети Т. М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Павловим Сергієм Сергійовичем, про відвід колегії суддів в складі: головуючий суддя - Ковальчук О. В, судді - Панасюк О. С., Шемета Т. М., та судді Войтка Ю. Б.,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Павловим Сергієм Сергійовичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 серпня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі, а ухвалами від 20 серпня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів та призначено справу до розгляду без повідомлення учасників справи.

27 серпня 2020 року засобами електронного поштового зв`язку до Вінницького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Павлова С. С., про відвід судді Ковальчука О. В., мотивована тим, що із прийнятих за підписом судді ухвал вбачається явна упередженість, суб`єктивність та власна заінтересованість цього судді у вирішенні справи на користь позивача, зокрема суддя Ковальчук О. В. залишає поза увагою важливі для вирішення справи обставини, чим не сприяє, а перешкоджає учасникам процесу в доступі до правосуддя.

Пославшись на викладене та на те, що суд не бажає виконувати вимоги п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України про те, що учасники справи мають право брати участь в судових засіданнях та вимоги п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом, ОСОБА_1 заявив відвід судді Вінницького апеляційного суду Ковальчуку О. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 серпня 2020 року в складі: головуючий суддя - Ковальчук О. В, судді - Панасюк О. С., Шемета Т. М. визнано відвід судді Ковальчука О. В. необґрунтованим та передано питання про відвід на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Вінницький апеляційний суд в складі судді Войтка Ю. Б. ухвалою від 31 серпня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Павлова С. С. про відвід судді Ковальчука О. В. відмовив.

03 вересня 2020 року засобами електронного поштового зв`язку до Вінницького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Павлова С. С. про відвід колегії суддів в складі: головуючий суддя - Ковальчук О. В, судді - Панасюк О. С., Шемета Т. М., та судді Войтка Ю. Б., мотивована тим, що вказаними суддями формально та поверхнево вирішено заяву про відвід від 27 серпня 2020 року, оскільки не взято до уваги, що технічний запис судового засідання суду першої інстанції, призначеного на 11 червня 2020 року, є нерозбірливим. За таких обставин, заявник вважає, що не об`єктивним є підхід суддів в можливості проводити розгляд справи без виклику сторін і приймати рішення за наявними у справі матеріалами. Крім того, апелянт наголошує, що в цьому відводі доводи зводяться не до незгоди з судовим рішенням, а до небажання суду виконувати вимоги п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України про те, що учасники справи мають право брати участь в судових засіданнях та вимоги п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Дослідивши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлені відводи є завідомо безпідставними з огляду на таке.

За приписами ч. ч. 1 - 3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за об`єктивними та суб`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див.рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, заявлений відвід колегії суддів в складі: головуючий суддя - Ковальчук О. В, судді - Панасюк О. С., Шемета Т. М., а також повторний відвід судді Ковальчуку О.В. апеляційний суд вважає завідомо безпідставним, оскільки у заяві про відвід не вказано в чому саме конкретно полягає упередженість, необ`єктивність та власна заінтересованість цих суддів, а доводи адвоката Павлова С. С. щодо формального та поверхнево вирішення цими суддями заяви про відвід від 27 серпня 2020 року, а також про порушення ними вимог п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України та п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України є безпідставними твердженнями, які базуються на невірному тлумаченні цих норм процесуального права і не є «іншими обставинами, які викликають сумнів в неупередженості судді», а вчинені цим адвокатом дії направлені на безпідставний відвід суддів задля незаконного усунення їх від розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи адвоката Павлова С. С. про те, що в цьому відводі його доводи не зводяться до незгоди з судовим рішенням, оскільки зміст заяви про відвід колегії суддів свідчить про незгоду з процесуальними рішеннями цієї колегії, зокрема призначенням справи до розгляду без повідомлення учасників справи та вирішенням заяви про відвід від 27 серпня 2020 року, що само по собі не є доказом упередженості чи не об`єктивності суддів та відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Крім того, адвокат Павлов С. С. заявив завідомо безпідставний відвід судді Войтку Ю. Б., який не входить до складу колегії суддів, визначеній для розгляду справи по суті заявлених вимог, а вирішував відвід від 27 серпня 2020 року в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 40 ЦПК України, яка виключає можливість заявлення відводу такому судді.

Статтею 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За приписами ст. 11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат складає присягу за змістом якої урочисто присягає у своїй адвокатській діяльності дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правову допомогу відповідно до Конституції України і законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені на нього обов`язки, бути вірним присязі.

Згідно з ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом(ч. 3-4 ст. 44 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України», пункт 28, справа від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», пункт 24, рішення від 20 січня 2011 року).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Смірнова проти України» рішення від 08 листопада 2005 року, справа «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. Fгапсе, рішення від 27 квітня 2000 року). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (справа «Красношапка проти України» рішення від 30 листопада 2006 року).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відвід є завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальним рішенням судді. Водночас, заявлення завідомо безпідставного відводу є підставою для визнання дій особи зловживанням процесуальними правами.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 02 липня 2020 року у справі 760/4478/13-ц.

Порядок розгляду відводу визначений ст. 40 ЦПК України та передбачає передачу заяви про відвід разом зі справою на розгляд іншого судді, що призведе, в такому випадку, до безпідставного затягування та перешкоджання розгляду справи.

З огляду на викладені вище обставини та на підставі вказаних норм права і практики ЄСПЛ щодо застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки заявлені адвокатом Павловим С. С. відводи є завідомо безпідставними та направленими на відвід суддів задля незаконного усунення їх від розгляду справи, спрямованими на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, тому такі його дії свідчать про зловживання ним процесуальними правами, а відтак подану ним заяву про відвід слід залишити без розгляду та з метою запобігання зловживанням процесуальними правами необхідно застосувати до нього заходи процесуального примусу - стягнути з нього в дохід державного бюджету штраф в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що з 1 липня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2197,00 грн.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 44, 143, 148, 259, 260, 381 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати, що заявлення адвокатом Павловим Сергієм Сергійовичем відводів суддям Ковальчуку О. В. , Панасюку О. С. , Шеметі Т. М. та Войтку Ю. Б. у цій справі є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Залишити заяву, подану адвокатом Павловим Сергієм Сергійовичем, про відвід суддям Ковальчуку О. В., Панасюку О. С., Шеметі Т. М. та Войтку Ю. Б. без розгляду.

Застосувати до Павлова Сергія Сергійовича (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) захід процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2197,00 грн, та стягнути з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання її повного тексту.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

Т. М. Шемета