Ухвала

Іменем України

31 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 2-1018/11

провадження № 61-11839ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 березня 2017 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 липня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Інновація») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-1018/11 за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ)«Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заява мотивована тим, що відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Інновація» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з ОСОБА_2 та новим стягувачем у виконавчому провадженні.

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27 березня 2017 року заяву ТОВ «ФК «Інновація» задоволено. Замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні, відкритому відповідно до виконавчого листа № 2035/1018/2011, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова 14 серпня 2012 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитними договорами від 24 грудня 2007 року № 014/3531/9/08305, від 24 грудня 2007 року № 014/3531/9/08306, від 25 квітня 2008 року № 014/8088/9/14415 у розмірі 1 199 689,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 9 582 759,90 грн,та 1 820,00 грн судових витрат, а саме: на стягувача ТОВ «ФК «Інновація».

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 липня 2020 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у зв`язку з укладенням договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Інновація» набуло всіх прав кредитора щодо боржника ОСОБА_2 , тому заява про заміну сторони у виконавчому провадження підлягає задоволенню.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інновація» відмовити.

Заявник посилається на те, що він звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою як спадкоємець ОСОБА_2 . Ним заявлялося клопотання про зупинення провадження у справі через наявність спору у суді щодо визнання недійсним договору відступлення прав вимоги до ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Інновація», однак таке клопотання було залишено без задоволення. Однак даний факт є суттєвим та впливає на законність ухвали про заміну сторони стягувача. Вважає, що ТОВ «ФК «Інновація» не мало прав на укладення договорів факторингу станом на 08 лютого 2017 року, оскільки ліцензія на надання послуг факторингу була надана йому лише 30 травня 2017 року. Враховуючи дисконтування суми відступлення з різницею у 52 млн грн, відповідачі за договором про відступлення права вимоги завуалювали саме договір факторингу, можливо з метою замовчування відсутності ліцензії на проведення таких правочинів у ТОВ «ФК «Інновація», тому цей договір є недійсним в силу закону. Зазначає, що у ТОВ «ФК «Інновація» відсутні права нового кредитора.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» загальну суму заборгованості за кредитними договорами від 24 лютого 2007 року № 014/3531/9/08305, від 24 грудня 2007 року № 014/3531/9/08306, від 25 квітня 2008 року № 014/8088/9/14415 у розмірі 1 199 689,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 9 582 759,90 грн, та 1820,00 грн судових витрат.

14 серпня 2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2035/1018/2011 у даній справі. 15 квітня 2013 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 37567574.

30 жовтня 2014 року між ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ПАТ«Ерсте Банк», та ТОВ «Скай кепітал» укладено договори № 14-СК про відступлення права вимоги та № 1/14-СК про відступлення права за договорами іпотеки, відповідно до умов яких до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, зазначеними в додатках №1, в тому числі й щодо ОСОБА_2

25 травня 2015 року між ТОВ «Скай кепітал» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» укладено договір № 208 про відступлення права вимоги (факторингу), відповідно до якого останньому передано право вимоги, в тому числі за кредитними договорами від 24 грудня 2007 року № 014/3531/9/08305, від 24 грудня 2007 року № 014/3531/9/08306, від 25 квітня 2008 року № 014/8088/9/14415, укладеними між ПАТ «Ерсте банк» та ОСОБА_2 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року замінено стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ«Фінанс Траст Груп».

08 лютого 2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «ФК «Інновація» укладено договір про відступлення права вимоги № 3, відповідно до умов якого до останнього перейшли права вимоги за кредитними договорами від 24 грудня 2007 року № 014/3531/9/08305, від 24 грудня 2007 року № 014/3531/9/08306, від 25 квітня 2008 року № 014/8088/9/14415, що укладені в рамках генеральної кредитної угоди від 24 грудня 2007 року № 010/2000/001/5, за договором поруки від 24 грудня 2007 року № 010/2000/001/5/2, а також всі інші, пов`язані з ними права, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з частиною п'ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 378 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на час звернення до суду із заявою та розгляду справи в суді першої інстанції, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадженняїї правонаступником.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Враховуючи пункти 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництвана стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що ТОВ «ФК «Інновація» набуло всіх прав кредитора щодо боржника ОСОБА_2 , а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 129-1 Конституції Українисудове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність у ТОВ «ФК «Інновація» ліцензії на укладення договору факторингу, що, на його думку, свідчить про недійсність договору про відступлення права вимоги, у зв`язку з чим у нього відсутні права кредитора, суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими.

У постанові Верховного Суду в складі Об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що при вирішенні питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Апеляційним судом встановлено, що розпорядженням Національної комісії фінансових послуг від 18 лютого 2015 року № 151 ТОВ «ФК «Інновація» внесено до Державного реєстру фінансових установ як таке, що може надавати такі фінансові послуги: факторинг, фінансовий лізинг, надання гарантій, надання поручительств, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів.

18 лютого 2015 року ТОВ «ФК «Інновація» видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №515 з додатком, у якому зазначено перелік фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства. Серед таких фінансових послуг, окрім іншого, вказано факторинг.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що на час укладання договору про відступлення права вимоги від 08 лютого 2017 року ТОВ «ФК «Інновація» мало право на здійснення такої фінансової послуги як факторинг. Вказаніобставини ОСОБА_1 не спростовано, доказів відкликання ліцензії, її анулювання чи інших порушень вимог законодавства при укладанні договору про відступлення прав вимоги ним не надано.

Встановивши, що договір про відступлення права вимоги від 08 лютого 2017 року є чинним, в судовому порядку на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції його визнано недійсним не було, суд апеляційної інтанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав вважати, що ТОВ «ФК «Інновація» не набуло прав кредитора.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 березня 2017 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 липня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко