Справа № 727/4654/20
Провадження № 4-с/727/39/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців

в складі: головуючого судді - Семенка О.В.

при секретарі - Оробець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хоміцької Діани Ігорівни щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 та проведення розрахунку заборгованості, -

в с т а н о в и в :

02 червня 2020 року стягувач ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, 05 серпня 2020 року надавши її в новій редакції, на дії Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хоміцької Діани Ігорівни щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 та проведення розрахунку заборгованості.

В скарзі зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 грудня 2011 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з 24 жовтня 2011 року до досягнення ним повноліття.

На підставі цього рішення судом було виписано виконавчий лист, який направлений на виконання за місцем проживання боржника.

В даний час на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавчий лист №2-2646/2011р., виданий Шевченківським районним судом м. Чернівців 22 грудня 2011 року, про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з 24 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягувач 01 червня 2020 року отримала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01 червня 2020 року за №41032, складений державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хоміцькою Д.І., в якому визначено заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання сина станом на 01 травня 2020 року в розмірі 35 847,57 грн.

Даний розрахунок вважає незаконним з наступних підстав:

Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон) визначає порядок примусового виконання рішень різних органів.

Відповідно до ч.1 ст.1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.71 Закону визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 з наступними змінами, передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч.4 ст.71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України (в редакції Закону №2677-VІ від 04 листопада 2010 року, яка була чинною до травня 2017 року), якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України (в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, яка є чинною) заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Згідно ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У відповідності до цих вимог чинного законодавства державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Хоміцька Д.І. розраховувала заборгованість зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа боржника ОСОБА_2 , починаючи з листопада 2013 року до травня 2020 року щомісячно на підставі тих відомостей, які у неї були на час проведення розрахунку, зокрема квитанцій про перерахування аліментів, наданих боржником та інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості.

Однак вважає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 від 01 червня 2020 року №41032 не повністю відповідає зазначеним вимогам.

Починаючи з листопада 2013 року і до 16 квітня 2018 року ОСОБА_2 не працював, тому аліменти по місцю роботи не стягувались і звіту про здійснені відрахування та виплати не було, а інші документи, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів, він не надавав, у зв`язку з чим вважає, що державним виконавцем на законних підставах враховувався розмір щомісячного доходу, виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, з якого обчислювався розмір аліментів, які підлягали сплаті в цей період.

Скаржниця вважає, що державним виконавцем було занижено реальні показники середньомісячної заробітної плати в даному регіоні, оскільки нею була отримана інформація про те, що середньомісячна заробітна плата в період з січня 2014 року по липень 2019 року становила: в 2014 році за відповідний місяць в розмірі від 2675,00 грн. до 3000,00 грн.; в 2015 році - від 2839,00 грн. до 4061,00 грн.; в 2016 році - від 3605,00 грн. до 5057,00 грн.; в 2017 році від 5154,00 грн. до 7265,00 грн.; в січні - березні 2018 року відповідно 6455,00 грн., 6465,00 грн., 6505,00 грн., в квітні липні 2019 року відповідно 3616,66 грн., 8666,00 грн., 8656,00 грн., 12021, 31грн. Так як державним виконавцем був занижений розмір середньомісячної заробітної плати за цей період, то і заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 визначена в меншому розмірі, чим належить.

З 16 квітня 2018 року по квітень 2019 року ОСОБА_2 проходив навчання в Інституті спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України і отримував стипендію. Розмір отриманої ним стипендії за час навчання був підтверджений довідкою про доходи цього інституту від 25 березня 2019 року №11/1/36, направленою на адресу державного виконавця, в якій було зазначено, що з квітня по листопад 2018 року розмір стипендії становив 3 773,00 грн., з грудня 2018 року розмір становить 3 853,00 грн.

На підставі цієї довідки і у відповідності до вимог ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, державний виконавець ОСОБА_4 правильно нарахувала заборгованість зі сплати аліментів боржника за період з квітня 2018 року по квітень 2019 року із заробітку відповідно 3 773,00 грн. та 3 853,00 грн., про що було зазначено в розрахунках заборгованості № 31373 від 20 серпня 2019 року та №36454 від 18 вересня 2019 року, оскільки інших документів про розмір доходу виконавцю надано не було, зокрема, не було надано уточнюючої довідки з інституту про відрахування із розміру стипендії податків і зборів і про розмір фактично виплаченої стипендії, а тому державний виконавець не мала законних підстав для застосування вимог ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» і правомірно не застосувала цю норму.

Але в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 червня 2020 року №41032 розмір стипендії за цей період зазначений вже менший в сумі відповідно 3 518,91 грн., 3 583,87 грн. і 3 561,81 грн., тобто вже зазначено суму за вирахуванням податків і зборів, що потягло за собою і зменшення суми заборгованості зі сплати аліментів.

Вважає, що у державного виконавця не було законних підстав зменшувати розмір доходу боржника ОСОБА_2 , оскільки ним не надано уточнюючої довідки Інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України про розмір цих відрахувань, а самостійно їх вираховувати із загальної суми доходу державний виконавець не має повноважень. В цьому розрахунку розмір доходу боржника за період з квітня 2018 року по квітень 2019 року повинен бути зазначений в сумі відповідно 3 773,00 грн. та 3 853,00 грн. і з цього розміру доходу повинно бути вирахувано розмір аліментів, які боржник повинен сплатити на утримання сина.

Тому вважає, що державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Хоміцька Д.І. у порушення норм чинного законодавства необґрунтовано склала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 від 01 червня 2020 року за №41032 і просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 від 01 червня 2020 року №41032 за період з січня 2014 року по липень 2019 року в частині щомісячного розміру заробітної плати, з якої належить боржнику вирахувати заборгованість зі сплати аліментів, і провести розрахунок заборгованості за цей період із вказаної нею заробітної плати.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.06.2020 року скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання (а.с.16).

24 червня 2020 року на електронну адресу суду старший державний виконавець Осух В.О. Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) спрямувала пояснення на скаргу на дії державного виконавця, у яких вказано, що скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, оскільки оскаржуваний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів складений у відповідності до вимог ст.195 Сімейного кодексу України, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (а.с.25-28).

06 липня 2020 року боржник ОСОБА_2 на електронну адресу суду надіслав клопотання про закриття провадження у справі, оскільки органом ДВС подано новий розрахунок заборгованості, який оскаржується в суді, вважає, що відсутній предмет спору (а.с.41).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 липня 2020 року витребувано оригінал або належним чином завірену копію виконавчого провадження №30733222 з примусового виконання виконавчого листа виданого 22.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів (а.с.45).

28 липня 2020 року боржник ОСОБА_2 спрямував до суду поштовим зв`язком повторно клопотання про закриття провадження у справі, оскільки органом ДВС подано новий розрахунок заборгованості, який оскаржується в суді, вважає, що відсутній предмет спору (а.с.55).

05 серпня 2020 року стягувачем ОСОБА_1 подано до суду скаргу на дії державного виконавця в новій редакції (а.с.65-70).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 вересня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у скарзі, відмовлено.

Стягувач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, однак через канцелярію суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 , у якій вона просить суд розглянути справу без її участі. Також у даній заяві вказано, що проти клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження вона заперечує, а вимоги скарги підтримує повністю, просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Хоміцької Д.І. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 від 01 червня 2020 року №41032 за період з січня 2014 року по липень 2019 року в частині щомісячного розміру заробітної плати, з якої належить боржнику вирахувати заборгованість зі сплати аліментів, і провести розрахунок заборгованості за цей період із вказаної нею середньої заробітної плати з тих підстав, які зазначені в скарзі.

Державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Хоміцька Д.І. та представник Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду спрямували клопотання про розгляд справи без участі державного виконавця. Також у даному клопотанні вказано, що вимоги скарги ДВС не визнає, вважає її необґрунтованою і просить в її задоволенні відмовити.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду скарги, про поважність причин неявки суд не повідомив.

У відповідності до вимог ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, приватного виконавця, які належним чином повідомлені, не перешкоджають розгляду скарги. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність учасників справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, ухвалив здійснювати підготовче судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Вивчивши доводи сторін, що викладені ними у письмових заявах до суду, дослідивши письмові докази, оцінюючи їх належність, допустимість і достатність, суд приходить до висновків, що вимоги скарги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом , протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавчий лист №2-2646/2011р., виданий Шевченківським районним судом м. Чернівців 22 грудня 2011 року, про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з 24 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження № 30733222 перебуває у провадженні державного виконавця цього відділу Хоміцької Д.І.

З серпня 2019 року на вимогу боржника ОСОБА_2 державним виконавцем Хоміцькою Д.І. видавався розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на користь стягувача ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , починаючи з листопада 2013 року, що підтверджується копіями розрахунків № 31373 від 20.08.2019 року та № 36454 від 18.09.2019 року (а.с.10-13).

Також на вимогу стягувача ОСОБА_1 державним виконавцем Хоміцькою Д.І. було видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 № 41032 від 01.06.2020 року (копія на а.с.6-8), який вона оскаржила, подавши скаргу до суду 02 червня 2020 року у відповідності до вимог ст.ст.448-449 ЦПК України. Відповідно до цього розрахунку державним виконавцем визначена заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання сина станом на 01 травня 2020 року в розмірі 35847,57 гривень.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначає порядок примусового виконання рішень різних органів.

Відповідно до частини 1 статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.71 Закону визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 з наступними змінами, передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч.4 ст.71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України (в редакції Закону №2677-VІ від 04 листопада 2010 року, яка була чинною до травня 2017 року), якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України (в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, яка є чинною) заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Згідно ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Суд вважає, що у відповідності до цих вимог чинного законодавства державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Хоміцька Д.І. провела розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 в автоматизованій системі виконавчого провадження, починаючи з листопада 2013 року до травня 2020 року щомісячно на підставі матеріалів виконавчого провадження, які у неї були на час проведення розрахунку, зокрема квитанцій про перерахування аліментів, наданих боржником, та інформації, наданої Головним управлінням статистики у Чернівецькій області щодо рівня середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника міста Чернівці, про що зазначено в розрахунку як підстава для цього.

Починаючи з листопада 2013 року і до 16 квітня 2018 року боржник ОСОБА_2 не працював і аліменти по місцю роботи не стягувались, оскільки державному виконавцю за цей період у відповідності до вищезазначених норм законодавства не було надано роботодавцями звітів про здійснені відрахування та виплати аліментів із нарахованої заробітної плати чи самим боржником довідок від роботодавця про отриману заробітну плату і стягнуті аліменти, а інші відповідні і належні документи, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів, він не надавав, у зв`язку з чим суд вважає, що державним виконавцем на законних підставах враховувався розмір його щомісячного доходу, виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, з якого обчислювався розмір аліментів, які підлягали сплаті в цей період. При цьому державним виконавцем враховано суми аліментів, які в цей період були сплачені боржником відповідно до наданих ним квитанцій.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 41032 від 01.06.2020 року за кожен місяць в період з листопада 2013 року до 16 квітня 2018 року державним виконавцем законно і обґрунтовано була врахована середньомісячна заробітна плата одного штатного працівника міста Чернівці у відповідності до щомісячної інформації, наданої Головним управлінням статистики у Чернівецькій області.

У зв`язку з цим суд вважає безпідставним посилання стягувача ОСОБА_1 в скарзі на те, що державним виконавцем було занижено реальні показники середньомісячної заробітної плати в даному регіоні, оскільки нею була отримана інформація про те, що середньомісячна заробітна плата в період з січня 2014 року по липень 2019 року становила: в 2014 році за відповідний місяць в розмірі від 2675,00 грн. до 3000,00 грн.; в 2015 році від 2839,00 грн. до 4061,00 грн.; в 2016 році - від 3605,00 грн. до 5057,00 грн.; в 2017 році від 5154,00 грн. до 7265,00 грн.; в січні - березні 2018 року відповідно 6455,00 грн., 6465,00 грн., 6505,00 грн., в квітні-липні 2019 року відповідно 3616,66 грн., 8666,00 грн., 8656,00 грн., 12021,31 грн., тим більше, що нею не надано достовірних, належних і допустимих доказів цього.

З 16 квітня 2018 року по квітень 2019 року ОСОБА_2 проходив навчання в Інституті спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України і отримував стипендію. Розмір отриманої ним стипендії за час навчання був підтверджений довідкою про доходи цього інституту від 25 березня 2019 року №11/1/36, направленою на адресу державного виконавця, в якій було зазначено, що з квітня по листопад 2018 року розмір стипендії становив 3 773,00 грн., з грудня 2018 року розмір становить 3 853,00 грн.

На підставі цієї довідки і у відповідності до вимог ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, державний виконавець ОСОБА_4 нарахувала заборгованість зі сплати аліментів боржника за період з квітня 2018 року по квітень 2019 року із заробітку відповідно 3 773,00 грн. та 3 853,00 грн., про що було зазначено в розрахунках заборгованості № 31373 від 20 серпня 2019 року та №36454 від 18 вересня 2019 року, оскільки інших документів про розмір доходу виконавцю надано не було, зокрема, не було надано уточнюючої довідки з інституту про відрахування із розміру стипендії податків і зборів і про розмір фактично виплаченої стипендії, а тому державний виконавець не мала законних підстав для застосування вимог ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» і правомірно не застосувала цю норму на той час.

Однак в подальшому на підставі уточнюючої довідки Інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 червня 2020 року №41032 розмір стипендії за цей період зазначений вже менший в сумі відповідно 3 518,91 грн., 3 583,87 грн. і 3 561,81 грн., тобто вже зазначено суму за вирахуванням податків і зборів, що відповідає вимогам ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії державного виконавця є правомірними, відповідають зазначеним вимогам чинного законодавства.

Період з серпня 2019 року по травень 2020 року в розрахунку №41032 стягувачем ОСОБА_1 не оскаржується, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хоміцькою Д.І. при складанні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 від 01 червня 2020 року №41032 не було порушено вимог ст.195 Сімейного кодексу України, ст.ст.70, 71 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, а тому дії державного виконавця є правомірними, вчинені відповідно до цих вимог закону і в межах повноважень, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначений у відповідності до цих вимог законодавства і становить 35 847,57 грн., підстав для його перерахунку немає, у зв`язку з чим в задоволенні скарги ОСОБА_1 належить відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, ст.195 Сімейного кодексу України, ст.ст.1, 2, 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.450-451, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хоміцької Діани Ігорівни щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 від 01 червня 2020 року №41032 за період з січня 2014 року по липень 2019 року в частині щомісячного розміру заробітної плати, з якої належить боржнику вирахувати заборгованість зі сплати аліментів, і провести розрахунок заборгованості за цей період із вказаної нею заробітної плати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівців або безпосередньо до апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасники справи, яким ухвала суду не була вручена у день її проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.В.Семенко