ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/41/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про стягнення коштів, визнання права користування житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про стягнення коштів, визнання права користування житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди.

У серпні 2020 року від ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 надійшло клопотання про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи вказану заяву, ОСОБА_1 посилалась на те, що нею заявлені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , у відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням 3% річних та індексу інфляції 20 101,21 грн., у відшкодування заподіяної моральної шкоди 22 000 грн.; стягнення з ОСОБА_4 на користь малолітнього ОСОБА_2 65 000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди; встановлення порядку виконання рішення суду шляхом перерозподілу часток у спірній квартирі АДРЕСА_1 , та визнання за малолітнім ОСОБА_2 права власності на 5,5% (1/20 частку) зазначеної квартири та 94,5% (19/20 частки) квартири за ОСОБА_3 , а також визнання за ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_2 права володіння і користування зазначеною квартирою.

Таким чином, предметом спору є майно - спірна квартира АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності, яке видане головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 11 вересня 2007 року.

Позивачка ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_2 , 2010 року народження, жодного іншого житла чи нерухомості на праві власності чи в користуванні не мають, на квартирному обліку не перебувають, можливість щодо безоплатного отримання чи придбання будь-якого житла у них відсутня, при цьому від відповідача у телефонній розмові позивачем отримано ряд погроз щодо звільнення спірної квартири.

Враховуючи викладені у заяві обставини, позивачка вважає за необхідне застосування в даній справі заходів забезпечення позову, невжиття яких може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, шляхом:

- встановлення заборони відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_1 та її малолітньої дитини-інваліда ОСОБА_2 з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- встановлення заборони відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам виносити майно ОСОБА_1 та її малолітньої дитини-інваліда ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

- встановлення заборони відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вселення до квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

- встановлення заборони відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам зміни та/або демонтування вхідних дверей, заборони зміни замків до вхідних дверей до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя, вивчивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову вважає її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1 ст. 149 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (з відповідними змінами) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 3 наведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Зі змісту Цивільного процесуального кодексу Українив вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, враховуючи, те що предметом даного позову є вимоги немайнового характеру, зокрема про стягнення з ОСОБА_3 на користь малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , у відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням 3% річних та індексу інфляції 20 101,21 грн., у відшкодування заподіяної моральної шкоди 22 000 грн.; стягнення з ОСОБА_4 на користь малолітнього ОСОБА_2 65 000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди; встановлення порядку виконання рішення суду шляхом перерозподілу часток у спірній квартирі АДРЕСА_1 , та визнання за малолітнім ОСОБА_2 права власності на 5,5% (1/20 частку) зазначеної квартири та 94,5% (19/20 частки) квартири за ОСОБА_3 , а також визнання за ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_2 права володіння і користування зазначеною квартирою, суддя дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

За таких обставин, з огляду на зміст позовних вимог, клопотання позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і суперечать змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав відповідачів, оскільки ст. 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

При цьому, нормою ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про забезпечення позову-відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: