Справа № 314/6562/14-ц
Провадження № 2/314/4/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020 року м.Вільнянськ

Справа № 314/6562/14-ц;

провадження № 2/314/4/2020;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Якубовська Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільнянськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору № ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року безгрошовим зобов`язанням, а додаткову угоду до нього від 09.07.2012 року недійсною,

за участю: представника позивача

(по первісному позову, відповідача по зустрічному) Гриценка О.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Представник публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом (в подальшому уточненим а.с.140) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі заборгованість у розмірі 27827,36 доларів США, що за курсом 13,43 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2014 року складає 373721,44 грн. за кредитним договором № ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року та судові витрати.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тими обставинами, що відповідно до укладеного кредитного договору ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 30680,00 доларів США на термін до 01.08.2025 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Прийняті на себе зобов`язання, відповідач не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості по кредитному договору, яка становить станом на 28.08.2014 року 27827,36 доларівСША, яка складається з:

- 24324,04 доларів США- заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

- 2658,51 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 234,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 610,81 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань,

що за курсом 13,43 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2014 року складає 373721,44 грн.

ОСОБА_1 в свою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом, де просив:

-визнати кредитний договір ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року безгрошовим зобов`язанням.

-визнати додаткову угоду від 09.07.2012 року до кредитного договору №ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року недійсною.

Зустрічний позов обґрунтовано тими обставинами, що за кредитним договором№ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року відповідач не мав наміру виконувати кредитний договір та додаткову угоду від 09.07.2012 року, які не були спрямовані на реальне настання правових наслідків шляхом надання позивачу кредиту іноземною валютою, що є порушенням ч.5 ст.203 ЦК України, оскільки Банк не виконав вимоги п.1.1, не надав кредит в сумі 30680 доларів США, п.2.1.2 кредитного договору, не сформував та не веде кредитне досьє по кредитному договору, при цьому не відкрив та не міг відкрити рахунок згідно п.1.2, п.1.4 Договору.

ПАТ КБ "Приватбанк" до суду подано відзив на зустрічну позовну заяві де крім заперечення зустрічного позову з посиланням на нормативні акти висловлена заява про застосування строків позовної давності за зустрічним позовом.

Представник публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в судовому засіданні позові вимоги за основним позовом підтримав в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечував.

ОСОБА_1 , його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, проти основного позову заперечували, надавши письмові заперечення.

За наявності умов визначених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 30680,00 доларів США на термін до 01.08.2025 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Сторони 09.07.2012 року уклали додаткову угоду. Прийняті на себе зобов`язання, відповідач не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по кредитному договору, яка становить станом на 28.08.2014 року 27827,36 доларів США, яка складається з:

- 24324,04 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

- 2658,51 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 234,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 610,81 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань,

що за курсом 13,43 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2014 року складає 373721,44 грн.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем за основним позовом вказаний розрахунок не спростований, та не надано суду доказів погашення зазначеної заборгованості.

Пленум Верховного Суду України у постанові №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснив, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач за основним позовом не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги за основним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог за зустрічним позовом суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст.16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Позивачем за зустрічним позовом сформульовано позовну вимогу «визнати кредитний договір ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року безгрошовим зобов`язанням».

Суд приходить до висновку, що спосіб захисту цивільного права у виді визначення суті правовідносин за правочином (кредитним договором) та визначення правової природи такого договору (предмету, виду, прав та обов`язків сторін) позивачем за зустрічним договором сформульовано помилково, оскільки предмет, вид та основні права та обов`язки сторін за правочином (в даному випадку за кредитним договором) визначено Законом і визначенню у судовому порядку не підлягають.

Так, статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки, цивільним матеріальним законодавством визначено предмет, вид правочину та основні обов`язки сторін правовідносин, суд зазначає, що визнання характеру правовідносин, що врегульовані на законодавчому рівні в нормативно-правовому акті, який регулює такі правовідносини (умови кредитного договору, його предмет, вид правочину, основні права та зобов`язання сторін) в судовому порядку не підлягають у зв`язку з чим позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Наступну позовну вимогу за зустрічним позовом визначено наступним: «визнати додаткову угоду від 09.07.2012 року до кредитного договору №ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року недійсною».

В обґрунтування вимоги позивач за зустрічним позовом посилається на те, що відповідач не мав наміру виконувати кредитний договір та додаткову угоду від 09.07.2012 року, які не були спрямовані на реальне настання правових наслідків шляхом надання позивачу кредиту іноземною валютою, що є порушенням ч.5 ст.203 ЦК України, оскільки Банк не виконав вимоги п.1.1, не надав кредит в сумі 30680 доларів США, п.2.1.2 кредитного договору, не сформував та не веде кредитне досьє по кредитному договору, при цьому не відкрив та не міг відкрити рахунок згідно п.1.2, п.1.4 Договору.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що сторони 09.07.2012 року уклали додаткову угоду до кредитного договору №ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року.

Аналізуючи обґрунтування зустрічної позовної вимоги суд приходить до висновку, що позивач фактично посилається не на Додаткову угоду, а на Основний договір, оскільки:

-посилання у позові на п.1.1Договору про не надання кредиту в сумі 30680 доларів США, не відповідає п.1.1 зміненого Додатковою угодою, так як Додаткова угода змінює п.1 діючого Договору на наступний зміст:

«1.1 Банк зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк по 04.08.2025 року включно (надалі за текстом Договору «Строк кредитування»), у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 33761,26 дол. США. (далі - на наступні цілі: придбання житлової нерухомості у розмірі 26000,00 дол. США, а також у розмірі 7761,26дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених у п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення відповідно до п. 3.11 даного Договору.

-зобов`язання передати грошові кошти випливають із Основного кредитного договору (04.08.2005), а не з додаткової угоди (09.07.2012).

-п.1.2, п.1.4,на які посилається позивач щодо відкриття рахунків містить Основний Договір. Додаткова угода від 09.07.2012 не регулює правовідносини сторін щодо відкриття рахунків та не змінює п.п.1.2, 1.4 Договору.

Суд враховує, що п.1,2 Додаткової угоди, де зменшується сума заборгованості на 1006,57 дол. США в частині пені та запроваджується Графік погашення кредиту, з урахуванням часового проміжку між укладенням Основного договору (04.08.2005), та додаткової угоди (09.07.2012), свідчать про реальність настання правових наслідків за кредитним договором та фактичне врегулювання вже існуючих правовідносин за кредитним договором шляхом укладення Додаткової угоди.

Зазначену позицію підтверджує наданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.4-9), який підтверджує виконання зобов`язання щодо сплати кредиту позивачем за зустрічним позовом в період з дати укладення кредитного договору до укладення додаткової угоди.

Одночасно суд враховує обставини встановлені за наслідками розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного та іпотечного договору (Справа №314/2367/15-ц), де посилання ОСОБА_1 про недійсність кредитного договору №ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року не знайшли свого підтвердження.

Отже, суд приходить до висновку про необґрунтованість зустрічного позову та відмову в його задоволенні.

Оскільки судом встановлено необґрунтованість вимог за зустрічним позовом, питання порушені ПАТ КБ «Приватбанк» про застосування строків позовної давності суд не вирішує, оскільки застосування наслідків спливу строків позовної давності є окремою підставою для відмови у позові та застосовується у разі встановлення обґрунтованості позову (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Питання розподілу судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

1.Цивільний позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 26.03.2001 року, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року у розмірі 27827,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2014 року складає 373721 (триста сімдесят три тисячі сімсот двадцять одна) гривня 44 копійки, яка складається з наступного: 24324,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2014 року складає 326671,90 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2658,51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2014 року складає 35703,80 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 234,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2014 року складає 3142,60 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 610,81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2014 року складає 8203,20 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

3.Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 26.03.2001 року, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

4. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору № ZPVLGK00000530 від 04.08.2005 року безгрошовим зобов`язанням, а додаткову угоду до нього від 09.07.2012 року недійсною відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду буде складено 03.08.2020 року.

Позивач по первісному позову, відповідач по зустрічному: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, адреса для листування: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299).

Відповідач по первісному позову, позивач по зустрічному: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 26.03.2001 року, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

03.08.2020