РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19032/19

пр. № 2/759/1529/20

24 лютого 2020 рокусуддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

у с т а н о в и в :

Позивач у жовтні 2019 р. зверулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в період з 28.10.1994 по 31.07.2008 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у період якого народилась донька - ОСОБА_3 . З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач допомоги на утримання та виховання доньки не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. У зв`язку з необхідністю розвитку здібностей дитини, навчанням, лікуванням, належним доглядом, позивачем понесено додаткові витрати на утримання дитини? що в загальному розмірі становлять 45 646,01 грн., з яких: витрати на навчання на фортепіанні - 3 420,00 грн., придбання телефону та чохла до нього - 4 048,00 грн., надання послуг з вивчення іноземної мови - 18 900,00 грн., підручники - 800,00 грн., шафа в кімнату - 6 046,60 грн., диван в кімнату - 6 850,00 грн., мікрофон - 151,00 грн., витрати на канцелярські вироби - 300,74 грн., одяг - 3 350,00 грн., інші витрати - 11 609,96 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача половину вказаної суми, а саме, 22 823,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2019 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 37-38).

12.11.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необгрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що утриманням та вихованням доньки відповідач займався, фінансово допомагав. Понесені позивачем витрати, зазначені в позовній заяві, не відносяться до додаткових витрат, витрати відносяться до поточних витрат на утримання дитини. Крім того, придбані речі не узгоджувались з відповідачем, позивач самостійно купувала речі, придбання яких вважає недоцільним та не є необхідним. Витрати на навчання дитини в школі мистецтв входять до складу аліментів на дитину, судовий спір який наразі триває (а.с. 41-46).

27.11.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, зазначила, що відповідач допомоги на утримання та виховання, з моменту припинення шлюбних відносин, не надавав, не приймав участі у розвитку та здібностей доньки. На неодноразові звернення про надання такої допомоги, відповідач не реагував. Зазначені в позовній заяві витрати пов`язані з віковими потребами дитини, певними особливими обставинами, спрямованими на розвиток доньки, лікування, що відносяться до категорії додаткових витрат (а.с. 57-61).

04.12.2019 відповідач надіслав заперечення на відзив, заперечив факт того, що позивач неодноразово зверталась до нього за допомогою в утриманні доньки, відповідні докази додані не були, а тому такі посилання є надуманими та необгрунтованими, а позовні вимоги є недоведеними (а.с. 65-68).

24.01.2020 позивач подала клопотання про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 37 391,10 грн., посилаючись на те, що нею було витрачено додаткові кошти на лікування доньки в період з 14.03.2018 по 16.01.2020, що в загальному розмірі становить 29 136,20 грн. (а.с. 74-75).

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 20.10.1994 по 31.07.2008 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

До стягнення додаткових витрат позивач віднесла витрати, пов`язані з необхідністю додаткових занять з англійської мови, навчанням на фортепіанні, придбанням мобільного телефону, витрат на ліки, лікування, меблі, канцелярські товари, підручники, одяг (а.с. 15-34).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, позивачем не доведено, що вказані витрати на дитину були викликані особливими обставинами.

Навчання з англійської мови, фортепіано, придбання мобільного телефону, витрати на ліки, лікування, меблі, канцелярські товари, підручники, одяг не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Додані до матеріалів справи платіжні документи не підтверджують обставин того, що вказані речі, а саме, телефон, одяг, ліки, меблі купувались для доньки. Наявність договорів по наданню послуг з вивченню іноземної мови не підтверджують обставин отримання таких послуг, відповідні квитанції до матеріалів справи додані не були. Витрати на лікування дитини також не підтверджені належними та допустимими докази, наявні в матеріалах справи квитанції з придбання ліків не підтверджують факту купівлі таких товарів для доньки.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 185 СК України, ст. ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-283, 353, 354 ЦПК України

ухвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум