Справа № 202/365/20
Провадження № 2-з/202/102/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

07 вересня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєсєди Г.В., за участю секретаря Голобородько О.М. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу будь-яким чином приховувати від позивача рухоме майно та зобов`язати відповідача повідомити позивача та суд про місце знаходження рухомого майна, яке є предметом позову, а саме: транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортний засіб - марка ЗИЛ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , транспортний засіб марки ГАЗ, модель 31105-801, 2008 року випуску, річковий транспортний засіб: тип судна - самохідне моторне, модель - Euro Crown 196 CCR, призначення - прогулянкове судно, сучасна назва - ua 4820KV. Зобов`язати відповідача повідомити позивача та суд про бажання укласти договори оренди щодо спільного майна, заборонити відповідачу будь-яким чином створювати перешкоди у користуванні спірним майном та заборонити обмежувати доступ позивача до спірного майна, а саме: транспортний засіб, марки VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортний засіб марки ЗИЛ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , транспортний засіб марки ГАЗ, модель 31105-801, 2008 року випуску, річковий транспортний засіб: тип судна - самохідне моторне, модель - Euro Сгс 196 CCR, призначення - прогулянкове судно, сучасна назва - ua 4820KV; об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди, об`єкти нежитлової нерухомості, розташований у АДРЕСА_1 ; об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка, площею 0,0891 га (кадастровий номер :04:237:0013), розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка, площею 0,0831 га (кадастровий номер :04:237:0019), розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка, площею 0,0744 га (кадастровий номер :04:237:0020), розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка, площею 0,0932 га (кадастровий номер :04:237:0018), розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 приховує від неї транспортні засоби та вона не може ними користуватись. Окрім цього зазначила, що відповідач уклав декілька договорів оренди їх спільних земельних ділянок, чим позбавив її можливості користуватися цим майном.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви документами, суд приходить до такого.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову або після відкриття провадження у справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України). Підстави для виклику сторін для розгляду заяви про забезпечення позову - відсутні.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача,щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Предметом спору у цій справі є поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2020 року накладено арешт на транспортний засіб: тип - легковий універсал-В, марка VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 ; на транспортний засіб - марка ЗИЛ, модель 5301Е2 КФ-01, 2005 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 ; на транспортний засіб: марка ГАЗ, модель 31105-801, 2008 року випуску; на річковий транспортний засіб: тип судна - самохідне моторне, модель - Euro Crown 196 CCR, сучасна назва - ua 4820KV; на об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди, об`єкти нежитлової нерухомості, розташовані у АДРЕСА_1 , що складається з: адміністративної будівлі А-1, площею 29,6 кв. м., охоронна будівля Б-1, площею 10,0 кв. м., туалет та господарча будівля В-1, площа 15,7 кв. м., вольєр (типч.) Г, площа 6,0 кв. м., ворота №1, площею 11,7 кв. м., ворота №2, площею 9,8 кв. м., огорожа №3, площею 528,6 кв. м., мостіння І, тротуарна плитка 1 163, кв. м.; на земельну ділянку, площею 0,0891 га (кадастровий номер :04:237:0013), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; на земельну ділянку, площею 0,0831 га (кадастровий номер :04:237:0019), розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ; на земельну ділянку, площею 0,0744 га (кадастровий номер :04:237:0020), розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; на земельну ділянку, площею 0,0932 га (кадастровий номер :04:237:0018), розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , до набрання законної сили рішення у цивільній справі № 202/7355/19.

Заявником не надано доказів та судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про неефективність вжитих заходів, чи про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж, по суті, захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ майна, що є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а не з вимогою про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи предмет позовних вимог, судом не встановлено реальної необхідності вжиття заходів забезпечення позову в заявлений ОСОБА_1 спосіб, а саме: щодо заборони відповідачу будь-яким чином приховувати від позивача рухоме майно, щодо зобов`язання відповідача повідомити позивача та суд про місце знаходження рухомого майна, щодо зобов`язання відповідача повідомити позивача та суд про бажання укласти договори оренди щодо спільного майна, яке є предметом спору, щодо заборони відповідачу будь-яким чином створювати перешкоди у користуванні спірним майном та заборони обмежувати доступ позивача до спірного майна, у зв`язку із чим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81, 149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда