Справа № 2-а-3195/11
УХВАЛА

про відновлення втраченого судового провадження

03 вересня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернишової О.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-а-3195/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії інваліду 2 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, -

встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області в інтересах заявника ОСОБА_1 звернулась її представник ОСОБА_2 із заявою про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-а-3195/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії інваліду 2 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в якій заявник просить суд відновити втрачене судове провадження в частині резолютивної частини постанови Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 13 травня 2011 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року по справі № 2-а-3195/11.

Заява обґрунтована тим, що постановою Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 13 травня 2011 року по справі № 2-а-3195/11 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в Краснодонському районі Луганської області. Визнано дії УПФУ в Краснодонському районі Луганської області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі, меншому за встановлений ст. ст. 54,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.12.2010 року неправомірними. Зобов`язано УПФУ в Краснодонському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, розмір яких встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як інваліду 2-ої групи відповідно до ст. 50 та 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 грудня 2010 року. Перерахунок здійснювати виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом на відповідний період.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року по справі № 2а-3195/11/1207 вказану постанову залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2013 року постанову Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 13 травня 2011 року і ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року залишено без змін.

Вказані рішення судів до цього часу не виконані. Для виконання рішення заявнику необхідно замінити сторону виконавчого провадження, так як відповідач на цей час не здійснює функції нарахування пенсії.

Однак, через те, що влітку 2014 року невідомими озброєними людьми відбулося захоплення адміністративної будівлі Краснодонського міськрайонного суду Луганської області, з володіння суду вибули всі справи, у тому числі й адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 . За таких обставин, судове провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , яке перебувало в приміщенні Краснодонського міськрайонного суду Луганської області, слід вважати втраченим.

Просить суд відновити втрачене судове провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії інваліду 2 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в частині резолютивної частини постанови Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 13 травня 2011 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року по справі № 2-а-3195/11.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, в заяві зазначено про розгляд заяви у їх відсутність.

В судове засідання представник Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення на веб-сайті суду.

Оскільки сторони про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути заяву про відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши заяву про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-а-3195/11 суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 384 КАС України відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 385 КАС України визначено, що втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 389 КАС України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) адміністративним судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Частиною першою статті 390 КАС України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до частини другої статті 390 КАС України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Відповідно до інформації, наданої в.о. керівника апарату Сватівського районного суду адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії інваліду 2 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з Краснодонського міськрайонного суду Луганської області до Сватівського районного суду Луганської області не передавалась. В наявній копії бази даних документообігу Краснодонського міськрайонного суду Луганської області по вищевказаній адміністративній справі знаходиться постанова про задоволення позовних вимог (а.с.15-18).

Окрім того, на запит суду про наявність в автоматизованій системі документообігу Донецького апеляційного адміністративного суду ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року з Першого апеляційного адміністративного суду надано копію вказаної ухвали.

Заявник зазначає, що влітку 2014 року невідомими озброєними людьми відбулося захоплення адміністративної будівлі Краснодонського міськрайонного суду Луганської області, з володіння суду вибули всі справи, у тому числі й адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 .

За таких обставин, судове провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , яке перебувало в приміщенні Краснодонського міськрайонного суду Луганської області, слід вважати втраченим.

Відповідно до Розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справи № 2710/38-14 від 02.09.2014 «Про визначення територіальної підсудності справ, визначено територіальну підсудність адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам Краснодонського міськрайонного суду Луганської області Сватівському районному суду Луганської області.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість відновити втрачене судове провадження в частині постанови Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 13 травня 2011 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року по справі № 2-а-3195/11.

Враховуючи викладене, суд у відповідності із приписами статей 384-390 КАС України дійшов висновку про наявність підстав для відновлення втраченого судового провадження в частині постанови Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 13 травня 2011 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року по справі № 2-а-3195/11.

Керуючись статтями 241, 248, 384-390 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-а-3195/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії інваліду 2 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження в частині постанови Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 13 травня 2011 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року по справі № 2-а-3195/11:

Справа № 2-а-3195/11

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2011 року м.Краснодон

Краснодонський міськрайоний суд Луганської області у складі: головуючого судді: Лукінової М.В., при секретарі: Пелещук А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії інваліду 2 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області, в якому послався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з 16.11.2010 року - інвалідом 2 групи за захворюванням, пов`язаним із роботами по ліквідації наслідків аварії. Позивачеві була призначена пенсія у зв`язку із встановленням інвалідності. Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначений розмір пенсії для інвалідів 2 групи за захворюванням, причинний зв`язок якого із Чорнобильською аварією встановлено експертною комісією, повинен бути не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 50 вказаного Закону інвалідам 2 групи виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» до вказаного Закону були внесені зміни, які у подальшому були визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року та втратили силу. 13.01.2011 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до законодавства. Однак, перерахунок пенсії не було проведено. Просить визнати дії відповідача з відмови у правильному нарахуванні йому пенсії неправомірними, зобов`язати відповідача перерахувати його пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 грудня 2010 року.

У судове засідання позивач не з`явилась, надала письмову заяву, в якій на задоволенні позову наполягає та просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, зауважив, що відповідно до ст.49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії І, встановлюються у вигляді державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Позивачу як інваліду ІІ групи 1 категорії розрахована пенсія та вона отримує пенсію відповідно до ст. 54 ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно зі ст.54 Закону пенсії по інвалідності , що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчудження в 1986-1990р., у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір пенсії для інвалідів по ІІІ групі інвалідності, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути менше 6 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Наведеною нормою Закону питання обчислення пенсії за цим Законом віднесені до компетенції Кабінету Міністрів України. Ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом. Цей мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме (згідно ст.9 ч.1 вищевказаного Закону ):пенсія за віком,пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання ( в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства;пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У зв`язку з тим, що позивачу пенсія призначена відповідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, а не Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, порядок обчислення його пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Пенсійний фонд України звертався до Конституційного Суду України з клопотанням роз`яснити терміни «мінімальна пенсія за віком» та «мінімальний розмір пенсії за віком». Конституційний Суд України (ухвала 19 травня 2009 року № 27-у/2009 по справі № 2-25/2009) дійшов висновку, що у частині третій статті 28 Закону № 1058IV закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Непоширення мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої статті 28 Закону № 1058IV, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні вищевказаних виплат Заповнення прогалин має здійснюватися законодавцем, а тому вирішення цього питання не належить до повноважень суду. Оскільки Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (№1058 від 09.07.03 р.) прийнятий після Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (№796 від 28.02.91р. ), то застосовуються положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст..116 Конституції України КМУ забезпечує здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції та Законів України , актів Президента України, та здійснює інші повноваження, визначені конституцію та законами України. Згідно зі ст..117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими для виконання. Величина мінімального розміру для обчислення пенсії, призначеної відповідно до ст.54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. №1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на рівні 19грн.91коп. Вказаний розмір мінімальної пенсії з 01.09.2004р. підвищено на 12% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004р. № 894 Про підвищення розмірів пенсії, призначених відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та для обчислення пенсії склав 22грн.30коп.Ці постанови Кабінет Міністрів України прийняв в межах своєї компетенції у відповідності із положеннями Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є чинними, неконституційними не визнавались, у зв`язку з чим, Пенсійний фонд керується ними при визначенні розміру пенсії.

З січня 2006р. з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005р. № 1293 позивачу було збільшено розмір пенсії призначеної відповідно до ст.54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи у 3,5 рази.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2005р. № 1293 встановлено, що мінімальний розмір пенсії, передбаченої частиною 4 ст.54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи не може бути нижчим для інвалідів I групи 540 гривень, II групи 500 гривень, III групи 467 гривень. Коефіцієнти, передбачені постановою КМУ № 1293 не можуть застосовуватись до розміру пенсії, обчисленої відповідно до ч.4 ст.54 Закону виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 54 Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Згідно чинного законодавства розмір пенсії обчислюється від заробітку у відсотках, встановлених органами МСЕК ступеню втрати працездатності з послідуючим підвищенням на всі коефіцієнти поетапного збільшення її розміру, передбачені Урядовими рішеннями. Таким чином постанова КМУ № 1293 застосовується до пенсій, призначених згідно з ч. 1 ст. 54 Закону та не мають жодного відношення до мінімального розміру пенсії по інвалідності, передбаченого ч. 4 ст. 54 даного Закону. Так, згідно з ч. 4 ст. 54 Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: з розрахунку 6 (8; 10) мінімальних пенсій за віком.

Отже, з аналізу вказаної статті слід зазначити, що нормами ст. 54 даного Закону передбачено не розмір пенсії, що призначається громадянам, а лише передбачену Законом соціальну гарантію, згідно якої пенсія не може бути нижчою від встановленої Законом норми. Сам же розмір пенсії громадянина визначається із розміру його заробітку в зоні відчуження, а тому безпідставним є застосування згаданих постанов КМУ до розміру, що передбачено як мінімальна гарантія, нижче якої пенсія встановлена бути не може та яка є доплатою до основного розміру пенсії, що належить громадянину.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач належить до першої категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 06.12.2010 року (арк. справи 12).

Позивачці виплачується пенсія як особі, якій встановлена 2 група інвалідності за захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки Луганської обласної МСЕК серії 10 ААА № 504170 позивачці встановлена друга група інвалідності з 16.11.2010 року безстроково (арк. справи 4).

13.01.2011 року позивач звертався до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії як ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС, інваліда 2 групи.

Листом від 21.01.2011 року за № 547/02-05 Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області в перерахунку пенсії позивачеві було відмовлено (арк. справи 13).

Суд вважає відмову відповідача в перерахунку розміру пенсії такою, що не відповідає вимогам закону.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії для інвалідів 2 групи, призначеної у відповідності з цим Законом повинен бути не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» таким інвалідам 2 групи виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно Закону України «Про установлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» розмір мінімального прожиткового мінімуму (мінімальна пенсія за віком, особам які втратили працездатність) становить з 01.01.2011 року 750 грн..

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статтями 50, 54 вказаного Закону передбачається, що з 01.01.2008 року особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах інвалідам 2 групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 2 групі інвалідності 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч. 3 ст. 54 Закону).

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 147, 152 Конституції України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, рішення якого набирають чинності з дня його ухвалення.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплати встановлюють більші соціальні гарантії для позивача, тому відповідно до вимог ст. 92 Конституції України, суд не приймає до уваги розмір пенсії, встановлений п. п. 4, 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України (№ 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005), який неодноразово розглядає проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

У відповідності зі ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV у разі виникнення права на підвищення пенсії її перерахунок проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії 16.11.2010 року. Тому відповідач має провести такий перерахунок пенсії з 01.12.2010 року.

За таких обставин суд вважає за необхідне визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області щодо нарахування пенсії позивачеві неправомірними, а також зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні Луганської області здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 01 грудня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92,147,152 Конституції України від 28.06.1996 р., ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ст. ст. 159, 160, 161, 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі, меншому за встановлений ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.12.2010 року неправомірними.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, розмір яких встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність як інваліду 2-ої групи відповідно до ст. 50 та 54 ЗУ «Про статус і соціальний захистз 01 грудня 2010 року. Перерахунок здійснювати виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом на відповідний період.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснодонський міськрайонний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: М.В.Лукінова

Головуючий у 1 інстанції Лукінова М.В.

Судця-доповідач - Чумак С.Ю.

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 року справа №2а-3195/11/1207 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Чумака С.Ю.

суддів

Губської Л.В. та Ляшенка Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в місті Краснодоні Луганської області на постанову Краснодонського міського суду Луганської області від 13 травня 2011 року у справі № 2а-3195/11/1207 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Краснодоні Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою суду першої інстанції від 13 травня 2011 року задоволено позов ОСОБА_1 про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано дії відповідача протиправними та зобов`язано здійснити позивач перерахунок та виплату пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 1 грудня 2010 року згідно ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач з таким судовим рішення не погодився та подав апеляційну скарг', в якій просив постанову суд першої інстанції скасувати в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. При цьому послався на те, що пенсія позивача обчислюється відповідно до Постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530, яка є діючою та обов`язковою хтя виконання.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судці-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - залишенню без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та згідно довідки МСЕК з 16 листопада 2010 року є інвалідом 2 групи, що пов`язано з виконанням ним обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач звернувся з заявою до відповідача щодо проведення вищезазначеного перерахунку пенсії як інваліду II групи внаслідок захворювання, яке пов`язано з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, але відповідач в такому перерахунку відмовив з посиланням на положення певних постанов КМУ.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ' визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:

-інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з принципу пріоритетності норм закону над підзаконними актами та обґрунтованості вимог позивача з огляду на приписи ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України № 796, а також із положень ч. 1 ст. 28 Закону України № 1058.

Колегія судців апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки положення даного Закону мають вищу юридичну силу ніж нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, які не можуть суперечити вимогам діючого законодавства.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений статтею 28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовується лише при визначенні розмірів пенсій, призначених за цим Законом, з огляду на принцип законності, закріплений статтею 9 КАС України, відповідно до частини 7 якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини. Мінімальний розмір пенсії визначений лише цим Законом, у зв`язку з чим саме цей розмір і підлягає застосуванню в даному випадку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в місті Краснодоні Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Краснодонського міського суду Луганської області від 13 травня 2011 року у справі № 2а-3195/11/1207 - залишити без змін.

Ухвала суду за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особами, які беруть участь у справі і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Колегія суддів С.Ю. Чумак

Л.В.Губська

Д.В.Ляшенко

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В.Крива