Головуючий у І інстанції Чех Н.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Сушко Л.П., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року про передачу на розгляд іншому суду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до Дніпровського районного суду м. Києва для відкриття провадження та розгляду справи по суті.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суд першої інстанції виходив з того, що основна частина нерухомого майна, що є предметом спору, знаходиться у Черкаській області на території Золотоніського району, а тому на підставі ст. 30 ЦПК України справа підсудна Золотоніському міськрайонному суду Черкаської області.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він порушує питання про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації; визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_2 та скасування державної реєстрації; визнання недійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_3 та скасування державної реєстрації; визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

Позов було подано до Дніпровського районного суду м. Києва за місцезнаходженням квартири АДРЕСА_1 (площею 55,80 м2). При цьому, позивач обґрунтував обрану підсудність вартістю вказаної квартири - 2 630 000,00 грн., що перевищує вартість інших об`єктів нерухомого майна.

Згідно ч. 16 ст.28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно пунктів 41-43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. За положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. До виключної підсудності належать зокрема позови про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень стосовно нерухомого майна, а саме: квартири у АДРЕСА_4 (загальна площа 55,80 кв.м.), та трьох об`єктів нерухомого майна в АДРЕСА_3 (загальна площа 96,40 кв.м.) та будинок і земельна ділянка в АДРЕСА_2 (загальна площа будинку 164,40 кв.м., земельної ділянки 0,1084 кв.м., кадастровий номер :03:005:0001), надав висновки про вартість майна лише щодо квартири у м. Києві, земельної ділянки в Черкаській області та будинку в с. Нова Дмитрівка, тобто без надання доказів вартості всього майна, розташованого в Черкаській області.

Стосовно вартості нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (загальна площа - 96,40 кв.м., житлова - 65,70 кв.м.), ОСОБА_1 в скарзі посилається на інформаційну довідку з Державного реєстру нерухомого майна № 176755319 від 08.08.2019 року, в якій у відомостях з Реєстру прав власності на нерухоме майно (тобто, з реєстру, який діяв до 2013 року) вартість даного будинку вказана у розмірі 83 942,00 грн. станом на 14.06.2006 року, і на момент звернення з позовом до суду у червні 2020 року ця вартість була неактуальною.

Долучені позивачем до позову висновки про вартість квартири у АДРЕСА_4 та будинку у АДРЕСА_2 , виконані оцінювачем Товарної біржі «Універсальна» ОСОБА_4 , обґрунтовано не були прийняті до уваги судом, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб.

Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Таким чином, положеннями вищенаведеної правової норми визначений вичерпний перелік суб`єктів, які можуть бути замовниками оцінки майна.

Як вбачається з висновку про вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_5 , від 03.06.2020 року та висновку про вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , які виконані оцінювачем Товарної біржі «Універсальна» ОСОБА_4 , замовником зазначених оцінок є адвокат Брус Сергій Миколайович, який є представником ОСОБА_1 (а.с.45, 47).

Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0001 (площа 0,1084 га), він виданий на замовлення ОСОБА_5 (а.с.46).

Разом з тим, доказів того, що відповідач ОСОБА_3 , яка є власником всього вказаного вище майна, замовляла проведення оцінки у суб`єкта оціночної діяльності Товарна біржа «Універсальна», або доказів уповноваження нею адвоката Бруса С.М. на проведення оцінки належних їй об`єктів нерухомого майна, матеріали справи не містять, в зв`язку із чим колегія суддів вважає вищевказані долучені позивачем до позову висновки про оцінку майна, на які він посилається в апеляційній скарзі, такими, що одержані з порушенням встановленого законом порядку та не бере їх до уваги, як недопустимі докази.

При цьому, відповідачем ОСОБА_3 до відзиву на апеляційну скаргу долучено копії висновків про оцінку належних їй об`єктів нерухомого майна, складених на її замовлення оцінювачем ПП «Дисконт» ОСОБА_6 , згідно яких вартість квартири АДРЕСА_1 складає 1 398 345,00 грн.; вартість будинку у АДРЕСА_3 складає 1 052 220,00 грн.; вартість будинку та земельної ділянки у АДРЕСА_2 складає 816 855,00 грн.

Таким чином, вартість об`єктів нерухомого майна, розташованих на території Золотоніського району Черкаської області, складає 1 869 075,00 грн., що є більшим за вартість квартири, розташованої у Дніпровському районі м. Києва.

Враховуючи те, що основна частина нерухомого майна, сукупна вартість якого є найвищою, знаходиться на території Золотоніського району Черкаської області, що підтверджується документально, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про передачу справи на розгляд Золотоніському міськрайонному суду Черкаської області, якому ця справа підсудна згідно вимог ст. 30 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують, в зв`язку із чим відхиляються колегією суддів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядкудо Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: