Справа № 473/4756/19
РІШЕННЯ

іменем України

"31" серпня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Ротар М.М.., при секретарі - Гаврилової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Вознесенської міської ради, Відділ ведення реєстру територіальної громади м. Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради, виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, надання дозволу на зняття її з реєстрації місця проживання, надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди другого законного представника

встановив

В листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої спільної дитини сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею, як матір`ю, надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з житлової площі в квартирі АДРЕСА_1 та на наступну реєстрацію в квартирі АДРЕСА_2 без згоди батька ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір в розмірі 784 грн.40 коп., витрати по оплаті професійної правничої допомоги по складенню позовної заяви 8 300 грн.. а всього 9 068 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 14.10.2006 року. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 05.07.2010 року шлюб було розірвано, в якому не вирішувалося питання про місце проживання дитини, оскільки спору з приводу цього не було.

Син проживає із позивачкою за адресою в квартирі АДРЕСА_2 .Разом з тим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за іншою адресою, в квартирі АДРЕСА_1 , а відповідач зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_3 .

Позивачка разом із малолітнім сином, після закінчення навчального року, вибула із зареєстрованого місця проживання квартири АДРЕСА_1 , яка була придбана після розірвання шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Владовою І.О. 28.04.2012 року. та переїхали до квартири АДРЕСА_2 , яка належить у її приватній власності.

Вона зверталася до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, центру надання адміністративних послуг у Вознесенському районі, Миколаївської області, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та Центру надання адміністративних послуг в Овідіопольському районі Одеської області з питанням про скасування реєстрації її неповнолітнього сина, звернення залишилися без відповіді. Але відомо, що без згоди відповідача їй буде відмовлено у знятті з реєстрації малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та подальшій реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 . На її лист-прохання про надання дозволу зняття з реєстрації малолітнього сина, відповідач не надав письмової відповіді, але усно повідомив про відмову в наданні такого дозволу. Тому вирішила звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 22.11.2019 року позовна заява прийнята до розгляду суддею Висоцькою Г.А., провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

10.12.2019 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду.

01 квітня 2020 року у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_5 відрахована зі штату Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області на підставі наказу №109/48-о/20 від 01.04.2020 року, справа була передана на повторний автоматичний розподіл відповідно до ст.14 ЦПК України, п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу для повторного визначення судді для розгляду конкретної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було призначено головуючого суддю ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 02.04.2020 року вказана позовна заява прийнята до провадження судді Ротар М.М. та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 13.05.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області та виключено з кола третіх осіб орган опіки та піклування Овідіопольської РДА Одеської області, Службу у справах дітей Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву та просить справу розглядати без її участі, свої позовні вимоги підтримує повністю.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просить зменшити розмір відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги.

В судове засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування Вознесенської міської ради не з`явився, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує. Надано висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 ..

В судове засідання представник третьої особи Відділу ведення реєстру територіальної громади м. Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, розгляд справи залишають на розсуд суду.

В судове засідання представник третьої особи виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області не з`явився, причини неявки суду невідомі, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Надано висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , надання згоди на зміну реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 14.10.2006 року. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 05.07.2010 року шлюб між ними було розірвано.

В шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач по справі являється батьком дитини. (а.с. 10)

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Владовою І.О. 28.04.2012 року належить квартира АДРЕСА_1 , в якій до теперішнього часу зареєстрована вона та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14-21).

В зв`язку з набуттям права власності на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 переїхали до зазначеної квартири, в зв`язку з чим виникла необхідність перереєстрації їх місця проживання. (а.с. 22-24).

В досудовому порядку вирішити питання про зняття з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 та подальшій реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.25-31).

У Конституції України, Конвенції ООН «Про права дитини», Законах України «Про охорону дитинства», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також у Сімейному кодексі України закріплюються права малолітніх і неповнолітніх дітей щодо місця їх проживання. Згідно ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенція про права дитини у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Виходячи із рівності прав матері та батька, які проживають окремо і не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, суд при вирішенні спору щодо місця проживання дитини бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1 ст.161 СК України). Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю. Крім того відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти проживання їх спільної дитини сина ОСОБА_7 з матір`ю (а.с. 57-59).

Висновком органу опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області від 12.08.2020 року, виходячи з інтересів малолітньої дитини, прийнято рішення про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_7 з матір`ю ОСОБА_1 .

Висновком органу опіки та піклування Таїровської селищної ради, виходячи з інтересів малолітньої дитини, прийнято рішення про доцільність проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду малолітня дитина має розвиватися такими чином, щоб умови її життя не могли негативно впливати на її психічний стан, на її здоров`я.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з інтересів дитини, умов її нормального розвитку та виховання, суд приходить до висновку, що проживання ОСОБА_7 разом з матір`ю буде відповідати їх інтересам.

Доказів, які б спростовували цю обставину суду не надано.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 160,161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.ст. 11,12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Вимогами ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207, визначено порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років.

Так, відповідно до п.п.6 п.18 Правил передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до п.26 Правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідач згоди на зняття з реєстрації місця проживання і реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем проживання дитини позивачу не надає.

Яким чином має бути здійснено в такому випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ні Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077від 22.11.2012р., не визначено.

Згідно з ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєстрації/знаття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини ( Батька/матері), то суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію Закону.

Так, відповідно до Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Таким чином, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд застосовує вказані вище норми Закону.

Окрім того суд керується нормою прямої дії, що наведена в ст. 124 Конституції України, згідно якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Оскільки батько дитини не надає згоди на зняття з реєстрації місця проживання дитини і реєстрацію місця проживання дитини за фактичним постійним місцем проживання, то у даному випадку це може бути дозволено на підставі рішення суду. Відтак, вимоги позивача щодо надання дозволу на зняття з реєстрації і реєстрацію місця проживання малолітнього сина без згоди батька за зареєстрованим місцем проживання матері необхідно задовольнити.

Реєстрація місця проживання дитини за зареєстрованим місцем проживання матері, ніяким чином не порушує житлові права дитини.

Згідно ст. 133 ЦПК України, враховуючи те, що позов судом задовольняється у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, який позивачка сплатила при подачі до суду в сумі 768 грн. 40 грн.

Відповідно до ст..137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

01 червня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про зменшення витрат на правову допомогу. Вважає ці витрати необґрунтованими, завищеними та неспівмірними.

Так, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020 року при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги та стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 76-82, 280-284 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_1 та на наступну реєстрацію в квартирі АДРЕСА_2 без згоди батька ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Вознесенськ, Миколаївської області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки смт. Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. та витрати по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 2000 грн., що разом складає 2768 грн. 40 коп..

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 03 вересня 2020 року.

Суддя: М.М. Ротар