Номер справи 623/3089/20
Номер провадження 2-з/623/25/2020
У Х В А Л А

іменем України

07.09.2020 року м. Ізюм

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Герцов О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю у якості чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, про визнання права власноі та про зміну черговості одержання права на спадкування.

07 вересня 2020 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони завідувачу Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_4 вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , до набрання рішенням по справі законної сили.

Ретельно дослідивши заяву про забезпечення позову на предмет її відповідності вимогам ст.151ЦПК України суд дійшов наступного висновку:

Частиною 1 ст.151ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити зокрема:

- предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

- захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

- пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

При цьому пунктом 4 Постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосуваннясудами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. А відтак, розглядаючи заяви про забезпечення позову у виді заборони вчинення будь-яких дій, суд, на підставі наданих позивачем доказів має дійти висновку про те, що такі дії реально може бути вчинено. Тобто наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Також пунктом 9 Постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до ст.2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

У статті 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, згідно до якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст.81ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд повинен оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову керувалася вище переліченими вимогами ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом заборони завідувачу Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Живолуп Ірині Вікторівні(Харківська область місто Ізюм вулиця Соборна будинок 18) вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , до набрання рішенням по справі законної сили.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, сторонам у справі та завідувачу Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Живолуп Ірині Вікторівні(Харківська область місто Ізюм вулиця Соборна будинок 18).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: О.М.Герцов