ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/584/20 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 307000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Боднар Р.В.

апелянта ОСОБА_1 та представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року (ухвалене суддею Ромазан В.В., повний текст якого складено 26 березня 2020 року) у цивільній справі № 607/11083/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Друга Тернопільська державна нотаріальна контора, Державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцький Андрій Ярославович, Пятько Надія Григорівна, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , у якому уточнивши свої позовні вимоги просить визнати його спадкоємцем ј частки спадкового майна матері ОСОБА_4 у спадщині її сина ОСОБА_5 ; зобов`язати державного нотаріуса Рудницького А.Я. видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на ј частину спадщини його матері у спадщині її сина та брата позивача - ОСОБА_5 , а саме: свідоцтво про право на ј частину двохкімнатної квартири по АДРЕСА_1 та на ј частину автомобіля марки "Фіат Пунто", 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 , земельну ділянку, площею 0,19 га., розташованої в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №52), гараж № 43 , розташований за адресою: АДРЕСА_3; зобов`язати ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності на вищевказане майно за ОСОБА_1 ; визнати право власності на Ѕ частину у спадщині ОСОБА_5 за його матір`ю ОСОБА_4 ; зобов`язати державного нотаріуса Рудницького А. видати свідоцтво про право на Ѕ частину у спадщині ОСОБА_5 його матері ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на двохкімнатну квартиру по АДРЕСА_1 , автомобіль марки "Фіат Пунто", 2007 року випуску, гараж № 43 , розташований за адресою: АДРЕСА_3, земельну ділянку, площею 0,19 га., розташовану в АДРЕСА_2 та зведений на даній земельній ділянці, незавершений будівництвом житловий будинок.

Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_5 були його дружина - ОСОБА_2 та його мати - ОСОБА_4 . У 2017 році померла його мати ОСОБА_4 , яка при житті оформила заповіт, згідно якого заповіла належне їй майно своїй доньці - ОСОБА_6 .

Усі намагання порозумітись із ОСОБА_2 щодо розподілу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , завершувались спором.

На даний час, позивач не має можливості оформити спадщину, яку він успадкував після смерті матері, оскільки ОСОБА_2 , на прохання нотаріуса, не оформила спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_5 та не надала оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/16 (однієї шістнадцятої) частки у спадщині, яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка є спадкоємцем 1/4 (частки) у спадщині, яка відкрилась після смерті її сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і невірне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, визнання встановленими обставин судом першої інстанції, які не були доведені допустимими доказами, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вказує, що судом порушено норми процесуального права, оскільки не дотримано вимог щодо оформлення позовної заяви при поданні позову, третя особа залучена до участі у справі з порушенням встановлених ЦПК строків. Подавши уточнену позовну заяву позивач одночасно змінив предмет і підстави позову, тому суд повинен був відмовити у прийнятті такої заяви.

Зазначає, що суд вирішив право ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та вирішив вимогу, яка не була заявлена позивачем, тобто вийшов за межі позовних вимог.

Вказує, що суд помилково визначав частки сторін у спадковому майні з врахуванням частки відповідача, яка є спільною сумісною власністю подружжя і не входить до спадкової маси.

Зазначає, що право позивача на частку у спадковому майні його матері не було оспорене або не було поставлено під сумнів будь-ким, а тому у позивача не виникло право на захист свого права, а у суду відповідно не було підстав для задоволення позову, як способу захисту права.

Вказує, що заява про прийняття спадщини від ОСОБА_4 виконана на бланку суворої звітності і датована 07.11.2016 року, однак перевірка такого бланку вказує про те, що такий бланк був витрачений 08.11.2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить визначити його частку у спадковому майні матері, яке вона успадкувала після смерті його брата ОСОБА_5 посилаючись на те, що суд не врахував його позовних вимог та не зазначив об`єкти нерухомого та рухомого майна, які він успадкував після смерті матері.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечив.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, апеляційної скарги ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що майно вона набула з чоловіком під час шлюбу, в них дітей не було і спадкоємцем частки в майні чоловіка є лише вона. В неї є сумніви у тому, що мати її покійного чоловіка, будучи у віці 90 років, була дієздатною на час написання заяви про прийняття спадщини.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та зіслався на обставини викладені в ній.

ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав, апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнав та пояснив, що він звертався з позовом щоб за ним визнали право власності на спадкове майно матері, яке вона успадкувала після смерті свого сина, його брата ОСОБА_5 , оскільки відповідач не надає правовстановлюючих документів на нього, у зв`язку з чим нотаріус позбавлений можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину після смерті матері. Мати не оформила своїх спадкових прав на успадковане нею майно тому, що через рік після смерті сина сама померла і він вже більше двох років не може оформити право на спадкове майно, щоб надалі з відповідачкою досягнути згоди про його поділ.

Державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцький А.Я. в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - другої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого просить справу розглядати у його відсутності.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з 14 липня 1978 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 .

За час шлюбу вони набули наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу укладеного 13 квітня 1992 року за реєстром №4-16; право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за №816;

транспортний засіб марки «Fiat Punto», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 ( свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 видане 12 червня 2008 року);

земельну ділянку площею 0,19 га кадастровий номер :02:001:5140 в АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі договору купівлі-продажу укладеного 24 червня 2016 року;

незавершений будівництвом будинок (готовністю 31 %) в АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу укладеного 24 червня 2016 року ;

гараж № 43 в Гаражному кооперативі «Гарант» по АДРЕСА_3 (свідоцтво про право власності НОМЕР_4 від 19.01.2007 року).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і після його смерті відкрилась спадщина за законом на 1/2 частку вказаного майна.

Спадкоємцями першої черги в рівних частках були - мати ОСОБА_4 та дружина - ОСОБА_2 , які у встановлений законом строк подали в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини: ОСОБА_2 7 жовтня 2016 року подала заяву у Другу Тернопільську державну нотаріальну контору, а ОСОБА_4 - 07.11.2016 року нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., яка надійшла 14.11.2016 року.

ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (позивач), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (спадкодавець), ОСОБА_6 , 1953 року народження (третя особа).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на ј частину успадкованого нею майна після смерті сина ОСОБА_5 , на яке вона не оформила своїх спадкових прав.

При житті 17 червня 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, про що 07 листопада 2017 року подала у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору свою письмову заяву.

Спадкоємцем майна ОСОБА_4 є також її непрацездатний син ОСОБА_1 , який має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. ОСОБА_1 прийняв спадщину подавши відповідну заяву 5 січня 2018 року за № 15.

Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцького А.Я. від 26.03.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері - ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно на ім`я спадкодавця.

Задовольняючи частково позов та визначаючи ОСОБА_1 спадкоємцем 1/16 частки у спадщині матері, яку вона набула після смерті сина ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері (незалежно від змісту заповіту) , яка не оформила спадкових прав на майно, успадковане нею після смерті сина. При цьому суд виходив з того, що таке вирішення спору відновить порушене право позивача з урахуванням заявлених ним вимог про оформлення спадщини на майно у зв`язку з відсутністю в нього правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Колегія частково погоджується з такими висновками.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналогічні положення містились у статті ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який регулював майнові відносини подружжя і був чинним до 2003 року.

Правовідносини щодо спадкування врегульовані у книзі шостій "Спадкове право" ЦК України.

Відповідно до статтей 1216, 1218 цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу ( ст. 1223 ЦК).

Згідно із ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1.ст. 1258). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до статтей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу , він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( стаття 1270 ЦК України).

Відповідно до статтей 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщинру на нерухоме майно. Отже, виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України).

Встановивши, що спірне майно належало ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за законом на 1/2 вищевказаного майна, спадкоємцями якої є дружина покійного- ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_4 в рівних частках, тобто кожен успадкував половину від його частки (1/2) , тобто їх частки становили по 1/4 в майні.

Про прийняття ОСОБА_4 спадщини свідчить подана нею 07.11.2016 року нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. заява про прийняття спадщини.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що бланк серії НВА 899007 на якому вчинена нотаріальна дія із засвідчення підпису ОСОБА_4 щодо прийняття спадщини витрачений приватним нотаріусом на наступний день 08.11.2016 року не спростовують висновку суду про те, що 07.11.2016 року така нотаріальна дія вчинялась. Вказана заява (нотаріальна дія вчинялась удома в зв`язку з похилим віком ОСОБА_4 ) відповідає вимогам законодавства і доводить факт прийняття спадщини, оскільки вона надійшла нотаріусу 14.11.2016 року (а.с.101). Витрачання (списання) нотаріусом бланку на наступний день є підставою для перевірки дій нотаріуса щодо причин несвоєчасного звіту про витрачання бланку, однак не спростовує висновку суду про прийняття ОСОБА_4 спадщини.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, тому вірним є висновок суду про те, що ОСОБА_1 як непрацездатний син спадкодавця, має право на обов`язкову частку у спадщині матері незалежно від змісту заповіту, яка становить половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). З урахуванням наведеного його частка становить 1/8 частину спадкового майна ОСОБА_4 .

Твердження апелянта ОСОБА_2 про те, що суд не встановив факту невизнання або оспорення нею права ОСОБА_1 на спадкування майна матері, що виключає підстави для задоволення позову не заслуговують уваги суду, оскільки відповідач в суді першої інстанції та в судовому засіданні апеляційної інстанції не визнавала права позивача на спадкування ним частки майна його матері в майні її покійного чоловіка та не бажала надати нотаріусу правовстановлюючих документів на майно для оформлення спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 глави 10 наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

В матеріалах справи знаходиться відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Вказівка у рішенні суду про визнання позивача спадкоємцем майна його матері, яке вона успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_5 не свідчить про те, що суд вийшов за межі позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 не оформивши свідоцтва про право на спадщину після смерті сина, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому вказівка у рішенні, що ОСОБА_4 була спадкоємцем частки майна свого сина не свідчить про вихід суду за межі позовних вимог, визнавши право особи, правоздатність якої припинена внаслідок смерті.

Посилання апелянта на відсутність у позовній заяві ціни позову, що впливає на розподіл судових витрат і покладення їх на відповідачку; не зазначення відповідачами осіб до яких заявлено вимоги (міського реєстраційного бюро та відділу , нотаріуса), у задоволенні яких відмовлено, залучення нотаріуса третьою особою, а також залучення третьою особою ОСОБА_6 , як спадкоємця за заповітом майна ОСОБА_4 з порушенням вимог частини 3 статті 53 ЦПК України не є підставою для скасування рішення.

Збільшення позовних вимог шляхом доповнення їх вимогами до міського реєстраційного бюро про реєстрацію права на успадковане ним майно, про визнання за ОСОБА_4 права власності на успадковане нею майно сина в задоволенні яких було відмовлено та визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 24 червня 2016 року, які виділені в окреме провадження, також не доводять порушення прав відповідачки.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Спір стосується майна, яке складається з об`єктів нерухомості право власності на яке виникає з моменту державної реєстрації прав на нього.

Отже спосіб захисту повинен бути ефективним і виключати повторне звернення до суду.

Враховуючи вимоги та пояснення ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанції, суть спору полягає у визнанні права на частини в об`єктах нерухомості та автомобілі, які успадкувала мати позивача після смерті ОСОБА_5 , але не оформила спадкових прав, а також у відсутності можливості в нотаріуса оформити спадщину на спадкоємця ОСОБА_1 через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Суд першої інстанції вірно встановив характер спірних правовідносин, які виникли щодо успадкованого матір`ю майна та неможливості ОСОБА_1 оформити свої права на нього, однак резолютивну частину виклав таким чином, що виключає можливість зареєструвати успадковане ОСОБА_1 майно на себе, а тому апеляційні скарги сторін підлягають до задоволення.

Оскільки рішення суду першої інстанції не містить в собі конкретних об`єктів нерухомого та рухомого майна, яке підлягає державній реєстрації, відповідно воно становитиме труднощі у його виконанні, тому рішення суду слід скасувати і постановити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/8 частину спадкового майна , яка становить 1/16 частину в загальній масі спадкового майна ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1281,20 грн слід компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року в частині задоволення позовних вимог скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/8 частину спадкового майна, яка становить 1/16 частину в:

- квартирі АДРЕСА_1 .

- земельній ділянці, площею 0.19 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), що в АДРЕСА_2 з кадастровим номером :02:001:5140.

- незавершеному будівництвом (готовністю 31%) житловому будинку, що в АДРЕСА_2 .

- гаражі № 43 , що в АДРЕСА_3.

- автомобілі FIAT PUNTO 1.2, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 .

В решті рішення залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1281 грн 20 коп компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2020 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ходоровський М.В.