Справа № 471/763/18-ц
Провадження № 2/467/22/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Кологривої Т.М.

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

прокурора Мокряка І.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області Сілецької О.Є., поданою останньою в інтересах держави в особі Братської районної ради Миколаївської області, комунального некомерційного підприємства «Братська центральна районна лікарня Братської районної ради Миколаївської області» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області Сілецька О.Є.в інтересах держави в особі Братської районної ради Миколаївської області, Братської центральної районної лікарні звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2018 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження № 000206 від 05 червня 2017 року закрито. Встановлено, що 04 червня 2017 року близько 19 години ОСОБА_1 , перебуваючи на території спортивного майданчика, розташованого по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязнених відносин вчинив сварку з ОСОБА_3 , в ході якої умисно наніс один удар металевим прутом в область голови ОСОБА_3 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки зліва, які згідно висновку експерта № 416 від 04 серпня 2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Потерпілий ОСОБА_3 04 червня 2017 року госпіталізований в хірургічне відділення Братської центральної районної лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні з 04 червня 2017 року по 19 червня 2017 року. Фактичні витрати лікарні на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 за цей період склали 3962 грн. 24 к., які у добровільному порядку відповідачем не відшкодовані. Посилаючись на ці обставини, прокурор стягнути з відповідача в рахунок витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 на користь Братської центральної районної лікарні кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину в сумі 3962 грн. 24 к.

Розпорядженням в.о. голови Братського районного суду Миколаївської області Скарницької І.Б. від 09 липня 2019 року справу було передано на розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року у комунальній організації «Братська центральна районна лікарня Братської районної ради» було витребувано повний розрахунок витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 в хірургічному відділенні Братської ЦРЛ з 04 червня 2017 року по 19 червня 2017 року на суму 3962 грн. 24 к.

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року залучено до участі в справі в якості позивача правонаступника Братської центральної районної лікарні комунальне некомерційне підприємство «Братська центральна районна лікарня Братської районної ради Миколаївської області».

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представники комунального некомерційного підприємства «Братська центральна районна лікарня Братської районної ради Миколаївської області» та Братської районної ради Миколаївської області у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність та підтримання позовних вимог.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково у частині витрат на харчування у розмірі 172 грн. 80 к. та господарських витрат у розмірі 155 грн. 20 к., заперечували щодо задоволення інших витрат у межах пред`явленого позову. Вказували, що заробітна плата працівників лікарні не входить до витрат на лікування, оскільки відповідно до діловодства закладів охорони здоров`я заробітна плата працівникам нараховується позмінно, незалежно від наявності пацієнтів.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що слідчим відділом Братського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000206 05 червня 2017 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 червня 2017 року близько 19 години ОСОБА_1 , перебуваючи на території спортивного майданчика, розташованого по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязнених відносин вчинив сварку з ОСОБА_3 , в ході якої умисно наніс один удар металевим прутом в область голови зліва ОСОБА_3 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки зліва.

Своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 125 КК України.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2018 року

кримінальне провадження за № 0000206 про обвинувачення ОСОБА_1 за частиною другою статті 125 КК України закрито відповідно до положень пункту 7 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_3 від обвинувачення.

Як вбачається з довідок Братської центральної районної лікарні за № 1006 від 23 жовтня 2017 року, № 850 від 07 жовтня 2019 року, № 1021 від 28 листопада 2019 року через отримані тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_3 у період з 04 червня 2017 року по 19 червня 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Братської центральної районної лікарні. Витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину за 16 ліжко/днів склали 3962 грн. 24 к., вартість 1 ліжко/дня становить 247 грн. 64 к.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, встановлений § 2 Глави 82 ЦК України.

Так, за приписами ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року (далі - Порядок). Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить заклад.

Пунктом 3 указаного Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Посилання відповідача та його представника на необґрунтованість наданого розрахунку витрат на лікування та необхідність виключення з нього статей «заробітна плата» та «нарахування на заробітну плату» суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1075 від 27 грудня 2017 року затверджена Методика розрахунку вартості послуги з медичного обслуговування. Ця Методика визначає методологію та порядок обліку фактичних витрат, які здійснюють заклади охорони здоров`я у зв`язку з наданням послуг з медичного обслуговування (далі - медичні послуги) і які враховуються під час встановлення єдиних тарифів на медичні послуги, що надаються відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я за договорами про медичне обслуговування населення у межах програми державних гарантій медичного обслуговування населення згідно із Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення».

Методика спрямована на забезпечення стандартизації та уніфікації підходів до обліку витрат у закладах охорони здоров`я та встановлення базових принципів універсальної національної системи розрахунку вартості послуг з медичного обслуговування, фінансування яких забезпечується за рахунок бюджетних коштів у межах програми медичних гарантій.

Відповідно до п.п. 4 п. 7 Методики для забезпечення необхідного рівня стандартизації та точності розрахунків до обов`язкового переліку прямих витрат відносять: 1) витрати на заробітну плату та пов`язані з нею нарахування; 2) витрати на лікарські засоби; 3) витрати на технічне забезпечення та обслуговування (поточний ремонт) високовартісного обладнання; 4) комунальні витрати за можливості прямого віднесення.

Саме з урахуванням положень указаної Методики лікувальним закладом був зроблений відповідний розрахунок витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3 , у якому відображені витрати на заробітну плати та пов`язані з нею нарахування, витрати на технічне забезпечення та обслуговування високовартісного обладнання (господарські витрати) та комунальні витрати. Порядок та форма складання довідки-розрахунку лікарняним закладом дотримані.

Наданий представником відповідача лист некомерційного підприємства «Братська центральна районна лікарня Братської районної ради Миколаївської області» за № 24 від 20 грудня 2019 року про сплату працівникам хірургічного відділення за червень 2017 року заробітної плати у повному обсязі та про зарахування коштів від відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину до відповідно бюджету, з якого фінансується заклад охорони здоров`я і витрачання їх у загальному порядку на заходи, передбачені бюджетом не може бути підставою для невключення цих витрат до загального розміру витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого прокурором позову.

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області Сілецької О.Є., подану останньою в інтересах держави в особі Братської районної ради Миколаївської області, комунального підприємства «Братська центральна районна лікарня Братської районної ради Миколаївської області» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочинузадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства «Братська центральна районна лікарня Братської районної ради Миколаївської області» кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину у розмірі 3962 ( три тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 24 к.

Стягнути з ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Миколаївської області витрати на оплату судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 21 лютого 2020 року.

Суддя Т.М.Кологрива