Постанова

Іменем України

27 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 359/9825/17

провадження № 61-15627св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Журавель В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року у складі судді Муранової-Лесів І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Сліпченка О. І., Суханової Є. М.,

Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» (далі - ТОВ «Агрофірма Вишеньки»; товариство) про стягнення грошових коштів.

Вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2017 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, які укладені в 2006 році між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки», на загальну суму основного зобов`язання у розмірі 4 016 000 грн.

На виконання умов пункту 3 вищевказаного договору ОСОБА_2 передала йому дублікати договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме: від 10 квітня 2006 року № 1 на суму 56 000 грн; від 18 липня 2006 року № 2 на суму 500 000 грн; від 18 липня 2006 року № 3 на суму 459 500 грн; від 04 серпня 2006 року № 3 на суму 500 000 грн; від 23 серпня 2006 року на суму 1 010 000 грн; від 04 вересня 2006 року № 5 на суму 1 010 000 грн; від 23 жовтня 2006 року № 6 на суму 480 500 грн, а також виписки з банківського рахунку товариства та акт звіряння взаєморозрахунків.

Листом від 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 повідомила ТОВ «Агрофірма Вишеньки» про заміну кредитора у зобов`язанні.

12 жовтня 2017 року він, як новий кредитор ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив товариству письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4 016 000 грн.

Проте зазначена вимога залишилася невиконаною.

Ураховуючи наведене, просив стягнути з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» заборгованість за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, яка складається з: 4 016 000 грн - основного боргу, 410 435,20 грн - інфляційних втрат, 88 462,03 грн - трьох відсотків річних за користування грошовими коштами, а всього 4 514 897,23 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1

4 016 000 грн - основного боргу, 410 435,20 грн - інфляційних втрат,

88 462 грн 03 коп. - трьох відсотків річних за користування грошовими коштами, а всього на загальну суму 4 514 897,23 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності факту укладення між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» договорів поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, передачу грошових коштів відповідачу за цими договорами, а також переходу права вимоги виконання зобов`язання за ними до нового кредитора, яким є позивач.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року

рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня

2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Постанова мотивована тим, що позивач не надав належних, достатніх, допустимих і достовірних доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема щодо наявності між сторонами правовідносин, які виникли із договорів позики, а також передбачених законом первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій на виконання вказаних договорів фінансової допомоги, ні самих договорів. Законодавством не передбачено встановлення факту зобов`язальних правовідносин між сторонами на підставі дублікату договору, який не має самостійного значення і сили правочину, а тому не породжує цивільних прав і обов`язків сторін без оригіналу самого договору. При цьому апеляційний суд послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14 листопада 2018 року № 14-321цс18.

Також суд послався на наявність порушених кримінальних проваджень за фактом викрадення ОСОБА_3 системного блоку з жорстким диском з наявними у ньому службовими документами ТОВ «Агрофірма Вишеньки», а також за фактом внесення ОСОБА_2 завідомо неправдивих відомостей до договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та підробку документів, які посвідчують певні факти.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 червня 2019 року постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції визнав помилковим посилання апеляційного суду на те, що договір про відступлення права вимоги укладений на підставі дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а тому він не може встановлювати факт зобов`язальних правовідносин між сторонами. Суд апеляційної інстанції у порушення вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України не надав належної правової оцінки тому, що одночасно із дублікатами договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги були надані виписки із банківських рахунків товариства та акт звіряння взаєморозрахунків, а тому посилання на недоведеність позикових відносин між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» є передчасними. Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на те, що ТОВ «Агрофірма Вишеньки» повернуло ОСОБА_2 194 500 грн, що випливає з акту звіряння взаєморозрахунків.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 4 016 000 грн, три відсотки річних - 88 132 грн., інфляційні втрати - 410 308,84 грн та судовий збір - 7 999,19 грн.

В решті позову відмовити.».

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про доведеність факту укладення між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та наявності непогашеного боргу, який підлягає стягненню на користь нового кредитора ОСОБА_1 з урахуванням норм статті 625 ЦК України. Разом із тим суд апеляційної інстанції змінив рішення міськрайонного суду у частині визначення розміру інфляційних втрат та трьох відсотків річних, здійснивши їх перерахунок за період із 01 січня 2017 року до 25 вересня 2017 року.

Короткий зміст касаційної скарги

У серпні 2019 року до суду касаційної інстанції від ТОВ «Агрофірма Вишеньки» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ТОВ «Агрофірма Вишеньки» наполягає на тому, що ніяких коштів від ОСОБА_2 підприємство не отримувало.

ОСОБА_3 був генеральним директором товариства, а ОСОБА_2 - головним бухгалтером, які рішенням загальних зборів були звільнені, проте печатку та документи не повернули, у зв`язку з чим було порушено декілька кримінальних справ.

При ухваленні рішень суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що оригінали договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги відсутні, а зі слів ОСОБА_2 їх дублікати відновлені по пам`яті.

Зазначає, що:

- у виписках АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку ТОВ «Афгрофірма Вишеньки» відсутні відомості про позикодавця (його прізвище), зокрема ОСОБА_1, що не свідчить про те, що саме нею перераховані кошти,

- внесення готівкових коштів підтверджується платіжним дорученням, квитанцією чи прибутковим касовим ордером, як це передбачено Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року, проте ОСОБА_2 вказала, що в неї відсутні такі документи,

- кредиторська заборгованість у звітах підприємства не обліковувалась,

- неспростовані висновки експертизи від 09 серпня 2018 року, згідно з якими заборгованість за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги станом 01 січня 2017 року у сумі 4 016 000 грн документально не підтверджена.

Суд відхилив клопотання про призначення технічної експертизи дублікатів договорів та інших документів.

На його переконання, вказане свідчить про невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

При новому апеляційному розгляді справи суд апеляційної інстанції взагалі не надав оцінки аргументам апеляційної скарги, обмежившись лише однією фразою, що ці доводи не є належною правовою підставою для її задоволення, чим порушив норми процесуального права.

Короткий зміст відзиву та відповіді на нього

Від ОСОБА_1 надійшов відзив, у якому він просить касаційну скаргу товариства залишити без задоволення, посилаючись на законність оскаржених судових рішень.

Від представника ТОВ «Агрофірма Вишеньки» надійшла відповідь на відзив, у якому він вказує на необґрунтованість доводів ОСОБА_1 .

Обставини справи

Суди встановили, що 25 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладеними між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки», на загальну суму основного зобов`язання у розмірі 4 016 000 грн.

Згідно з пунктом 3 договору про відступлення права вимоги від 25 вересня 2017 року первісний кредитор не пізніше трьох днів з моменту підписання цього договору передає новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за основним зобов`язанням боржника.

Листом від 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 повідомила ТОВ «Агрофірма Вишеньки» про заміну кредитора у зобов`язанні.

12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 , як новий кредитор ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив товариству письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4 016 000 грн.

ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 дублікати договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме: від 10 квітня 2006 року № 1 на суму 56 000 грн; від 18 липня 2006 року № 2 на суму 500 000 грн; від 18 липня 2006 року № 3 на суму 459 500 грн; від 04 серпня 2006 року № 3 на суму 500 000 грн; від 23 серпня 2006 року на суму 1 010 000 грн; від 04 вересня 2006 року № 5 на суму 1 010 000 грн; від 23 жовтня 2006 року № 6 на суму 480 500 грн, підписані ОСОБА_2 (кредитор) та директором ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_3 (позичальник), а також копії виписок АТ КБ «ПриватБанк» рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за 10 квітня 2006 року, 18 липня 2006 року, 04 серпня 2006 року, 23 серпня 2006 року, 04 вересня 2006 року, 05 вересня 2006 року, 23 жовтня 2006 року та акту звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року, підписаний учасником ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_2 та генеральним директором ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 1.1 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в порядку та на умовах, передбачених чинним договором, кредитор зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним договором строк.

Пунктом 1.2 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги передбачено, що фінансова допомога надається готівкою шляхом внесення цих грошових коштів на рахунок позичальника.

Кредитор зобов`язаний надати зазначену в договорі суму фінансової допомоги шляхом внесення цієї суми на поточний рахунок позичальника у строк, що не перевищує трьох банківських днів з дати підписання цього договору (пункт 2.2 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги).

У пункті 5.4 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги визначено, що цей договір складено в двох примірниках , що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони.

Згідно з висновком судово-економічної експертизи від 09 серпня 2018 року

№ 14672, проведеної на замовлення відповідача, суми заборгованості

ТОВ «Агрофірма Вишеньки» перед фізичними особами ОСОБА_2 за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № № 1-6 2006 року станом на 01 січня 2017 року у розмірі 4 016 000 грн та ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2017 року документально не підтверджуються.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів частково приймає аргументи, викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

При частковому задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив із доведеності факту укладення у 2006 році між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, наявності непогашеної заборгованості за ними, яка підлягає стягненню на користь позивача, який є новим кредитором у зобов`язанні на підставі договору про відступлення права вимоги від 25 вересня 2017 року.

При цьому як суд першої інстанції, так і апеляційний суд послались на презумпцію правомірності договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, вказавши, що вони не були визнані недійсними, зустрічний позов ТОВ «Агрофірма Вишеньки» не подавало. Ураховуючи прострочення позичальником виконання умов договорів щодо повернення коштів, останній повинен сплатити також суми, передбачені статтею 625 ЦК України за період із 01 січня 2017 року до 25 вересня 2017 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 жовтня 2018 року в справі № 924/1096/17 вказано, що «договір позики є класичним прикладом реального договору, про що свідчить положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України. Така норма сформульована імперативно. Окрім того, із дефініції даного договору, яка закріплена в абзаці 1 частини 1 статті 1046 ЦК України, можна зробити висновок, що оскільки позика спрямована до обов`язку повернути взяте в позику, то немає позики там, де не було заздалегідь взято в позику, тому що тоді не може бути мови про повернення. Суди попередніх інстанцій, встановивши, що сторонами справи не було доведено факту передання позикодавцем (відповідачем) грошових коштів позичальнику (позивачу), дійшли висновку, що наявні договори між позивачем та відповідачем в якості договорів позики є неукладеними».

Частинами першою - третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

У частині шостій статті 81 ЦПК України вказано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 382 ЦПК України у мотивувальній частині постанови апеляційного суду мають бути зазначені, зокрема, мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Суди встановили, що оригінали договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 2006 року відсутні, а при відступленні права вимоги за ними ОСОБА_2 надала позивачу їх дублікати, а також банківські виписки з рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки» про надходження на рахунок товариства фінансової допомоги у визначених розмірах.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 09 серпня 2018 року № 14672 суми заборгованості ТОВ «Агрофірма Вишеньки» перед ОСОБА_2 за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № № 1-6 за 2006 рік станом на 01 січня 2017 року у розмірі 4 016 000 грн та ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2017 року документально не підтверджені.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Вишеньки» посилалось на необхідність урахування висновків експерта, проте суд апеляційної інстанції не навів мотивів відхилення даних аргументів.

06 серпня 2019 року представник ТОВ «Агрофірма Вишеньки» подав до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення судової технічної експертизи документів, у тому числі дублікатів договорів про надання поворотної фінансової допомоги, наказу ТОВ «Агрофірма Вишеньки» від 16 травня 2017 року за підписом ОСОБА_3 про виготовлення дублікатів договорів, акту звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року між ТОВ «Агрофірма Вишеньки» та бухгалтером ОСОБА_2 та ін., з метою встановлення давності їх складання.

Протокольною ухвалою від 06 серпня 2019 року колегія суддів апеляційного суду відмовила у призначенні судової експертизи, не вказавши мотивів відхилення клопотань відповідача.

В апеляційній скарзі відповідач також посилався на те, що банківські виписки про рух коштів товариства, які позивач надав на підтвердження факту передання позикодавцем коштів поворотної фінансової допомоги, не містять відомостей про позикодавця, а саме про те, що такі кошти були внесені саме ОСОБА_2 , у зв`язку з чим такі виписки не можуть бути належними доказами. Зазначав, що ОСОБА_2 не надала будь-яких платіжних документів про перерахунок нею коштів на рахунок ТОВ «Агрофірма Вишеньки». Кредиторська заборгованість у звітах підприємства не обліковувалась.

Усупереч нормам процесуального права апеляційний суд не навів мотивів відхилення цих аргументів товариства, формально пославшись на те, що такі доводи не можуть бути належною правовою підставою для задоволення вимог апеляційної скарги.

Висновок суду апеляційної інстанції про презумпцію правомірності договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у зв`язку з тим, що вони не визнані судом недійсними зроблений без урахування висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 161/3245/15-ц (провадження № 14-321цс18).

Таким чином, при апеляційному перегляді справи суд апеляційної інстанції у порушення норм процесуального права не встановив усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, не перевірив факту передання саме ОСОБА_2 коштів товариству, укладення договорів про надання поворотної фінансової безвідсоткової допомоги саме між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки», не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не навів мотивів відхилення чи прийняття аргументів апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Вишеньки» та клопотань про призначення судової експертизи, не виконав вказівок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 05 червня 2019 року, які відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України є обов`язковими для суду, внаслідок чого передчасно зробив висновок про часткове задоволення позову.

Висновок за наслідками розгляду касаційної скарги

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова апеляційного суду - скасуванню з переданням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 (в редакції станом на 07 лютого 2020 року) ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. І. Журавель Н. О. Антоненко І. О. Дундар Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук