КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/7660/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

07 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року в задоволенні скарги на дії приватного виконавця відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 25 лютого 2020 року подав апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, зокрема: ним не сплачено судовий збір та пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року було залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху та надано десятиденний строк з моменту вручення копії такої ухвали для звернення до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду та сплати судового збору у розмірі 420 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, копія вказаної ухвали суду тричі направлялася судом апеляційної інстанції на поштову адресу ОСОБА_1 , що зазначена в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), однак поштові конверти повернулися до суду без вручення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання).

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, скаржник не повідомляв суд про зміну місця знаходження, а тому копія ухвали суду від 28 квітня 2020 року надсилалася на останню відому суду адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.»

Отже Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження . У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак, ОСОБА_1 , який є скаржником у справі та звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, протягом тривалого часу перебування його апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції не цікавився про стан відомого йому провадження, що свідчить про процесуальну бездіяльність скаржника, а тому відмова у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не може вважатися обмеженням доступу у правосудді.

Таким чином, станом на 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 не усунув недоліки, що були визначені судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог ухвали Київського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року, не подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та не сплатив судовий збір у розмірі, визначеному судом.

Згідно із ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку встановленому ст. 358 цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Виходячи із наведених обставин справи вважаю, що застосування апеляційним судом процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні ухвали суду першої інстанції від 15 січня 2020 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Отже, ОСОБА_1 без поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року, не звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та не сплатив судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою, а тому суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року має бути відмовлено.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб