Постанова

Іменем України

02 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 278/1218/15-ц

провадження № 61-38157св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2015 року у складі судді Грубіяна Є. О. та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Микитюк О. Ю., Григорусь Н. Й.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 4 271 475,16 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 17 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та відповідачем укладений кредитний договір № 2706/08/06/88-339, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 90 000 доларів СШАна строк з 17 серпня 2006 року по 17 серпня 2012 року. Згідно з договорами факторингу від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за вищезгаданим кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), яка у свою чергу відступила право вимоги за кредитним договором № 2706/08/06/88-339 ТОВ «Кредитні ініціативи». Оскільки боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, утворилася заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 415 520,15 грн, за процентами за користування кредитом в сумі 1 481 567,86 грн та пеня у розмірі 1 374 387,15 грн.

Враховуючи наведене, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило позов задовольнити.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2018 року, у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до положень кредитного договору кінцевим строком повернення відповідачем кредиту є 17 серпня 2012 року. Платежі згідно цього договору мали здійснюватись щомісячно у відповідності до графіку погашення заборгованості.

Повідомленням від 22 серпня 2011 року відповідача повідомлено про зміну умов кредитного договору № 2706/08/06/88-339, а саме строку виконання ним своїх зобов`язань у повному обсязі, який настає на десятий календарний день з дня направлення вказаного повідомлення. Повідомлення було відправлене відповідачу 23 серпня 2011 року, тобто з 02 вересня 2011 року розпочався перебіг позовної давності, яка спливла 03 вересня 2014 року.

Відтак, незважаючи на те, що позов у даній справі є обґрунтованим, наявні підстави для застосування судом позовної давності, про яку заявив відповідач, і, як наслідок, відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2015 року і постанову Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2018 року та ухвалити рішення про закриття провадження у справі в частині вимог, які задоволені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у справі № 759/9034/16-ц, та про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 2 138 765, 89 грн заборгованості, а саме: 764 378, 74 грн - проценти за період з 01 травня 2012 року по 18 листопада 2015 року та пеню за останній рік у розмірі 1 374 387, 15 грн.

В обґрунтування касаційної скарги зазначало, що в провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебувала справа № 2-1280/12 за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з яким банк звернувся до суду у жовтні 2011 року. Ухвалою від 17 липня 2013 року цей позов залишено без розгляду.

На дату ухвалення рішення у цій справі ухвала про залишення позову без розгляду від 17 липня 2013 року не набрала законної сили, оскільки позивач її не отримував, відтак у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для застосування позовної давності, оскільки вона переривалася поданням первісним кредитором позову про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 .

Оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач має право нараховувати проценти та пеню до повного погашення заборгованості за кредитним договором з огляду на те, що зобов'язання не припинилося його виконанням і триває.

13 лютого 2017 року Святошинський районний суд м. Києва розглянув справу № 2-1280/12 (759/9034/16-ц) та ухвалив рішення, яким задовольнив позов ТОВ «Кредитні ініціативи» як правонаступника ПАТ «Сведбанк» і стягнув із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором станом на 18 жовтня 2011 року в сумі 84 857, 36 доларів США та 75 429, 38 грн, а саме: заборгованість за кредитом - 59 548 доларів США, заборгованість за процентами - 25 309, 36 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та пеня за несвоєчасну сплату процентів - 75 429, 38 грн.

26 листопада 2015 року до суду першої інстанції у цій справі подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої заборгованість станом на 18 листопада 2015 року становить 4 271 475, 17 грн і складається із: заборгованості за кредитом - 59 548 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 листопада 2015 року становить 1 415 520, 15 грн, заборгованості за процентами - 62 326, 49 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 листопада 2015 року складає 1 481 567, 86 грн, пені - 57 817, 62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 листопада 2015 року складає 1 374 387, 15 грн.

Таким чином, стягненню із ОСОБА_1 у цій справі підлягає сума боргу за кредитним договором без урахування тіла кредиту та процентів, які стягнуті рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року.

Заява про сплив позовної давності може застосовуватися до частини чергових платежів по процентах за період з 18 жовтня 2011 року по 30 квітня 2012 року.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Житомирського районного суду Житомирської області.

10 жовтня 2018 року справа № 278/1218/15 надійшла до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IXустановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суди встановили, що 17 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2706/08/06/88-339, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 90 000 доларів США зі сплатою 15 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 17 серпня 2012 року.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався повертати заборгованість за тілом кредиту щомісяця згідно з додатком № 1, який є невід`ємною частиною кредитного договору, а проценти за користування кредитом сплачувати щомісячно в період з 01 по 10 число включно за попередній місяць.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ ФК «Вектор Плюс» набуло право вимоги за кредитним договором № 2706/08/06/88-339, укладеним із ОСОБА_1 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ ФК «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Повідомленням від 22 серпня 2011 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну умов по кредитному договору № 2706/08/06/88-339, а саме про зміну строку виконання ним своїх зобов`язань, який настає на десятий день з дня направлення вказаного повідомлення. Таке повідомлення було відправлене відповідачу 23 серпня 2011 року.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором станом на 18 листопада 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 4 271 475,17 грн, яка складається з: 1 415 520,15 грн - заборгованість за кредитом; 1 481 567,86 гривень - заборгованість за процентами; 1 374 387,15 гривень - пеня.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області із заявою про застосування позовної давності, в обґрунтування якої зазначив, що останній платіж по кредитному договору він здійснив 03 червня 2009 року, кредитору стало відомо про порушення його прав з боку боржника 10 липня 2009 року, тобто після того як він не здійснив черговий платіж згідно графіку погашення заборгованості. Окрім того банк змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором з 17 серпня 2012 року на 02 вересня 2011 року шляхом направлення повідомлення від 22 серпня 2011 року про зміну умов кредитного договору та необхідність дострокового погашення кредитної заборгованості.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Судами встановлено, що право на позов щодо стягнення суми заборгованості за кредитом (у тому числі і дострокового стягнення) виникло у банка на десятий день після отримання повідомлення про зміну строку виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, тобто з 02 вересня 2011 року, і відповідно саме з даної дати починає перебіг строку позовної давності, оскільки банк 23 серпня 2011 року надіслав позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту. Тобто банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом направлення на адресу позичальника вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу (кредиту, відсотків, комісії) протягом десяти календарних днів з дня отримання повідомлення, тому саме з цієї дати починається для банку перебіг позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Позов про стягнення заборгованості за кредитом поданий позивачем до суду 17 квітня 2015 року, тобто з пропуском позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України, про сплив якої під час розгляду справи заявлено відповідачем.

За таких обставин суд першої інстанції, з яким у цій погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_1 у зв'язку з пропуском позовної давності

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач має право нараховувати проценти та пеню до повного погашення заборгованості за кредитним договором з огляду на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14- 10цс18).

Доводи касаційної скарги щодо переривання позовної давності шляхом пред`явлення у 2011 році позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у жовтні 2011 року ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», зверталося до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за іншим кредитним договором - № 2707/08/06/88-339 від 17 серпня 2006 року, тоді як предметом цього позову є стягнення заборгованості за кредитним договором № 2706/08/06/88-339 від 17 серпня 2006 року.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, відсутні правові підстави для закриття провадження у справі в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, які задоволені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у справі № 759/9034/16-ц.

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, їм надана належна оцінка судом апеляційної інстанції, вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2015 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2018 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2015 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук