Провадження № 2/761/1391/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Притули Н.Г.

при секретарях: Смігунову В.В., Савенко О.І., Осадчук М.І.,

за участі позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, пені, додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 10 243,80 грн.; неустойку за несплату аліментів в період з 22.11.2018 року по 31.05.2019 року в сумі 11 289,32 грн.; витрати по складанню та посвідченню договору в сумі 5 100,00 грн.; виплачену допомогу при народженні дитини в сумі 7 740,00 грн.; додаткові витрати на утримання сина в розмірі 8 000,00 грн.; стягувати періодично з ОСОБА_2 на користь позивача додаткові витрати на утримання сина в розмірі 20 000,00 грн. щорічно; Управлінню праці та соціального захисту населення Оболонського району м.Києва припинити виплату ОСОБА_2 допомоги при народженні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 .

Шлюб між сторонами розірвано. Як зазначає позивач, син проживає разом з нею, вона утримує його та займається вихованням.

29.01.2018 року між сторонами був укладений договір про сплату аліментів за умовами якого відповідач зобов`язувався сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1 626,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту розірвання шлюбу. Однак відповідач не виконує власні зобов`язання за договором та не сплачує аліменти. Станом на 31.05.2019 року заборгованість становить 10 243,80 грн.

Крім цього відповідач мав сплатити витрати по складанню та посвідченню договору в сумі 5 100,00 грн., проте на той час він не мав вказаної суми, тому позивач сплатила зазначену суму за відповідача.

Позивач зазначає, що відповідач отримував допомогу при народженні дитини та до 01.09.2018 року передавав позивачу щомісячно по 860,00 грн., проте на даний час відповідач не передає кошти внаслідок чого заборгував 7 740,00 грн.

На підставі положень статті 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 22.11.2018 року по 31.05.2019 року в сумі 11 289,32 грн.

Позивач зазначає, що за 2018-2019 роки вона понесла додаткові витрати на розвиток особистих якостей сина, забезпечення належного медичного догляду та оздоровлення дитини в розмірі 16 000,00 грн., тому вважає, що відповідач має відшкодувати 8 000,00 грн. та в подальшому фінансувати додаткові витрати на дитину періодично щорічно в сумі 20 000,00 грн. до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, крім вимог про припинення виплати відповідачу допомоги при народженні дитини та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду не направив.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 2007 року.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

29.01.2018 року сторони підписали Договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №130.

За умовами договору сторони домовились, що син буде проживати з матір`ю до виповнення йому 10 років.

Мати згідно з п.3 Договору зобов`язалась піклуватись про здоров`я дитини, брати участь у вихованні та утриманні дитини, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків подружжя.

В той же час згідно з п.4 та 6 Договору батько також взяв на себе обов`язок брати участь у вихованні та утриманні дитини добровільно незалежно від стосунків подружжя та сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1626,00 грн. не пізніше 20 числа кожного місяця до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів буде здійснюватись щомісячно на розрахунковий рахунок, який ОСОБА_1 зобов`язувалась повідомити відповідачу або готівкою, що буде підтверджуватись розпискою про їх отримання.

Зокрема батько зобов`язався брати участь у додаткових витратах на дитину, які полягають у наступному:

-придбання медичної страховки дитині для забезпечення належного медичного догляду за його здоров`ям;

-витрати на щорічне оздоровлення дитини;

-витрати, пов`язані з розвитком особистих здібностей дитини;

-витрат на навчання та супроводжуючі витрати, які включають отримання дитиною освіти у початковому, середньому та вищому навчальному закладі, де б вона не здобувалася.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.10.2018 року (справа №761/22463/18) шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 22.11.2018 року.

Як зазначено в п.16 Договору, витрати по складанню та посвідченню договору несе ОСОБА_2 .

В той же час, як пояснила в судовому засіданні позивач, вона замість відповідача сплатила кошти за посвідчення договору в сумі 5 100,00 грн., оскільки він не мав зазначеної суми.

Сплата коштів в сумі 5 100,00 грн. позивачем за посвідчення договору підтверджується довідкою, виданою нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко Оленою Василівною.

Отже, так як зобов`язання ОСОБА_2 по сплаті коштів за посвідчення договору виконані ОСОБА_1 , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5 100,00 грн.

Сторони домовились та зазначили в п.17 Договору, що Договір набирає чинності з моменту розірвання шлюбу та діє до досягнення дитиною повноліття.

Позивач звертаючись до суду з позовом зазначала, що відповідач на виконання власних зобов`язань не сплачував з моменту набрання чинності Договором аліменти на утримання дитини в розмірі 1 626,00 грн. щомісячно та заборгованість станом на 31 травня 2019 року становить 10 243,80 грн.

Отже, оскільки у відповідача згідно з умовами Договору виник обов`язок по сплаті аліментів 22 листопада 2018 року, відповідач в судове засідання не з`явився, доказів на підтвердження виконання зобов`язань суду не надав, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів в сумі 10 243,80 грн. (листопад 2018 року (9 днів) - грудень 2018 року -травень 2019 року по 1 626,00 грн.).

Позивач на підставі положень статті 196 СК України просила стягнути з відповідача пеню нараховану на несплачені суми аліментів, що за період з 22.11.2018 року по 31.05.2019 року становить 11 289,32 грн. Щодо зазначених вимог варто зауважити наступне.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019року, справа № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, вважала за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

А тому згідно з позицією Верховного суду пеня на заборгованість по аліментам нараховується наступним чином:

за листопад 2018 року відповідач мав сплатити 487,80 грн. (пропорційно сумі, яку визначили як місячний платіж) до 01.12.2018 року, проте платіж не надходив на рахунок позивача, тому пеня нараховується з 01.12.2018 року по 31.05.2019 року, тобто за 182 дні х 1% = 886,34 грн.

за грудень 2018 року відповідач мав сплатити 1 626,00 грн. до 01.01.2019 року, проте платіж не надходив на рахунок позивача, тому пеня нараховується з 01.01.2019 року по 31.05.2019 року, тобто за 151день х 1% = 2 455,26 грн.

за січень 2019 року відповідач мав сплатити 1 626,00 грн. до 01.02.2019 року, проте платіж не надходив на рахунок позивача, тому пеня нараховується з 01.02.2019 року по 31.05.2019 року, тобто за 120 днів х 1% = 1951,20 грн.

за лютий 2019 року відповідач мав сплатити 1 626,00 грн. до 01.03.2019 року, проте платіж не надходив на рахунок позивача, тому пеня нараховується з 01.03.2019 року по 31.05.2019 року, тобто за 92 дні х 1% = 1 495,92 грн.

за березень 2019 року відповідач мав сплатити 1 626,00 грн. до 01.04.2019 року, проте платіж не надходив на рахунок позивача, тому пеня нараховується з 01.04.2019 року по 31.05.2019 року, тобто за 61 день х 1% = 991,86 грн.

За квітень 2019 року відповідач мав сплатити 1 626,00 грн. до 01.05.2019 року, проте платіж не надходив на рахунок позивача, тому пеня нараховується з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року, тобто за 31день х 1% = 504,06 грн.

За травень 2019 року відповідач мав сплатити 1 626,00 грн. до 01.06.2019 року, проте платіж не надходив на рахунок позивача, тому пеня має нараховуватись з 01.06.2019 року, однак позивач заявила вимоги по 31.05.2019 року, тому пеня за травень місяць не нараховується.

А загальний розмір пені становить 8 284,64 грн. (886,34 + 2455,26+1951,20+1495,92 +991,86 +504,06).

Стаття 185 СК України визначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

За положеннями п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивач звертаючись до суду з позовом просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, а саме: витрати на придбання літератури, оскільки дитина проявляє зацікавленість до читання книжок, придбання ліжечка, ортопедичного взуття та лікування дитини.

Враховуючи ту обставину, що відповідач згідно із статтею 185 СК України та Договором від 29.01.2018 року має нести додаткові витрати пов`язані із розвитком особистих здібностей дитини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача половину витрат пов`язаних із придбанням книг в сумі 2 688,98 грн., іграшок в сумі 560,00 грн., придбання ортопедичних сандалів (так як дитині приписано носіння ортопедичного взуття) в сумі 1 090,00 грн. та велосипеду в сумі 1 400,00 грн., що становить 2 869,49 грн. (5 738,98 грн. : 2).

В той же час суд не може взяти до уваги витрати, які позивач понесла після 31.05.2019 року, оскільки судом не прийнята заява про збільшення позовних вимог.

Також суд не може взяти до уваги пояснення позивача що витрати на лікування дитини відносяться до додаткових витрат, оскільки лікування дитини відноситься до поточних витрат на утримання дитини та має бути враховане в суму щомісячних аліментів на утримання дитини. Крім того, позивач не позбавлена можливості придбати медичну страховку дитині для належного медичного догляду за його здоров`ям та звернутись до відповідача про сплату половини вартості такої страховки.

Позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача виплати, які отримував відповідач при народженні дитини.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 в пункті 10 передбачає, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Згідно з п.13 зазначеного Порядку, допомога при народженні дитини надається у розмірі, встановленому на дату народження дитини.

Допомога при народженні дитини, яка народилася після ІНФОРМАЦІЯ_3 , надається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами.

Позивач не надала суду доказів, що вона зверталась до відповідача з проханням надати кошти допомоги при народженні дитини, які він отримує. Так само суду не надано доказів, що відповідач не надавав позивачу зазначені кошти. А тому оскільки суд позбавлений можливості встановити, що кошти отриманої допомоги при народженні дитини не були використані на потреби дитини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-81, 141, 263, 264, 265, 280-283 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості по аліментам, пені, додаткових витрат на утримання дитини- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам в сумі 10 243 (десять тисяч двісті сорок три) гривни 80 копійок, пеню в сумі 8 284 (вісім тисяч двісті вісімдесят чотири) гривни 64 копійки, витрати по посвідченню договору в сумі 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок, додаткові витрати на утримання дитини в сумі 2 869 (дві тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 780,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 29 січня 2020 року

Суддя: Н.Г.Притула