Справа № 212/3640/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2020 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Дехти Р.В., за участю секретаря судового засідання Колісник К.Е. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
29 травня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття з твердої суми у розмірі 700 грн. щомісячно на стягнення у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі ј частини , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з часу подання позову до досягнення сином повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін у справі - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.
В позові йдеться про те, що під час стягнення аліментів відповідач офіційно не був працевлаштований , однак у теперішній час змінився майновий стан відповідача , працює офіційно та має стабільний , регулярний дохід . На даний час неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому.
Оскільки розмір аліментів, що стягується щомісячно у розмірі 700 грн. є значно меншим від законодавчо встановленого мінімуму , що становить не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що слугувало підставою для звернення до суду із цим позовом.
Ухвалою від 11 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 10 липня 2020 року, через неявку відповідача розгляд справи було відкладено на 09 вересня 2020 року.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась , до початку розгляду справи надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала , не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі .
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2010 року та на підставі Рішення суду від 09 жовтня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (рішення набрало законної сили 19 жовтня 2013 року). Відповідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , актовий запис № 198 , що міститься в матеріалах справи сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
До матеріалів справи у якості доказів позивачем надано копію виконавчого листа у справі № 212/7130/2013 (2/212/3545/2013) відповідно якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі що становить по 700 грн. щомісячно починаючи стягнення з 15 серпня 2013 року до досягнення сином повноліття .
Відповідно до вимог ст. 182 ч.2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим вимушена звертатися до суду з даним позовом.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них; випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, погіршився матеріальний стан одержувача аліментів, оскільки, як встановлено судом позивач по справі, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2013 року позивачка у справі ОСОБА_1 отримує аліменти від відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина щомісяця в розмірі 700,00 гривень, в той час, як діючим законодавством передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що погіршує матеріальне становища як позивача, так і неповнолітнього сина сторін по справі.
Таким чином, враховуючи, що в законодавство внесено зміни, а саме змінився мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина щомісяця в розмірі ј частини від доходу відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття підлягають задоволенню.
Крім того, суд вважає необхідним відкликати виконавчий лист № 212/7130/2013 виданий Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з відділу державної виконавчої служби, в якому на виконанні перебуває вказаний виконавчий лист, після набрання даним рішенням законної сили та повного погашення заборгованості за вказаним виконавчим листом ( якщо така заборгованість існує).
Оскільки в силу п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд також присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76- 83, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 430 ЦПК України ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити.
Змінити розмір аліментів, раніше визначений рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісяця в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку)останнього, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.
Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/7130/2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі що становить по 700 гривень, щомісячно починаючи стягнення з 15 серпня 2013 року до досягнення сином повноліття - відкликати з відділу державної виконавчої служби після набрання рішенням законної сили та повного погашення заборгованості платником аліментів за вказаним виконавчим листом, якщо така заборгованість існує.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП : НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 840 гривень 80 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП : НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП : НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено та підписано 09 вересня 2020 року.
Суддя: Р. В. Дехта