КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Київ

Справа № 761/18490/17 Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4214/2020 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою.

Після смерті батьків вони успадкували будинок за адресою АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,0529 га.

Згідно свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_6 отримав 5/6 частини будинку, а ОСОБА_1 1/6 вказаного будинку, як обов`язкову частку за законом.

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 склалися неприязні стосунку, виникали суперечки про порядок користування і володіння успадкованим майном.

Угоди про виділення частки ОСОБА_1 із спільного з ОСОБА_6 майном не досягнуто.

У 2012 році ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація, Київська міська рада, Виконавчий орган КМДА про поділ будинку, стягнення компенсації і зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про виділ частки з житлового будинку в натурі та стягнення грошової компенсації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року первісний позов та зустрічний задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 72/100 частку домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сіни площею 3,0 м2, зазначені індексом 1-1; кладову площею 0,5 м2 , зазначену індексом 1-2; вбиральню площею 1,4 м2 зазначену індексом 1-3; кухню площею 14,7 м2, зазначену індексом 1-4; коридор площею 4,5 м2, зазначену індексом 1-5; житлову кімнату площею 9,3 м2, зазначену індексом 1-6; житлову кімнату площею 16,4 м2, зазначену індексом 1-7; житлову кімнату площею 14,1 м2, зазначену індексом 2-5 ; житлову кімнату площею 15,7 м2, зазначену індексом 2-10; житлову кімнату площею 13,1 м2, зазначену індексом 2-11;кладову площею 3,7 м2, зазначену індексом 2-12; приміщення (І) підвалу під будинком «А» площею 13,1 м2; приміщення (II) підвалу під будинком «А» площею 13,1 м2; ґанок до прибудови «а2»площею 3,0 м2; гараж, позначений літерою «Г» з оглядовою ямою; сарай, позначений літерою «Б»; сарай, позначений літерою «В»; гараж, позначений літерою «Е»;1/2 частину огородження та мощення.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 28/100 частку домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сіни площею 6,5 м2, зазначені індексом 2-1; передню площею 5,6 м2, зазначену індексом 2-2; кухню площею 6,2 м2, зазначену індексом 2-3; житлову кімнату площею 17,3 м2, зазначену індексом 2-4; вбиральню площею 2,8 м2, зазначену індексом 2-12; сходову клітину площею 2,1 м2, зазначену індексом 2-6; передню площею 3,9 м2, зазначену індексом 2-7,- ванну кімнату площею 4,1 м2, зазначену індексом 2-8, - кухню площею 4,9 м2, зазначену індексом 2-9; підвал під прибудовою «а»,-1/2 частина огородження та мощення.

05 серпня 2014 року між ОСОБА_6 (батько) та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 (сини) укладено договір дарування. Відповідно до договору дарування батько подарував синам у рівних частинах домоволодіння розташоване за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 538,59 кв.м. обліковий номер 31:129:159 в таких частках: ОСОБА_7 72/200 частини, ОСОБА_2 72/200 частини.

За вказаним договором у володіння та користування ОСОБА_7 переходять: сіни, позначені на плані 1-1, площею 3.0 кв. м; кладова, позначена на плані 1-2, площею 0,5 кв.м; вбиральня, позначена на плані 1-3, площею 1,4 кв.м; кухня, позначена на плані 1-4, площею 14, 7 кв.м.; коридор, позначений на плані 1-5, площею 4,5 кв.м; житлова кімната, позначена на плані 1-6, площею 9,3 кв.м, житлова кімната, позначена на плані 1-7, площею 16,4 кв.м; приміщення (І) підвалу під будинком «А» площею 13,1 кв. м, ганок до прибудови «а2» площею 3.0 кв.м; гараж з оглядовою ямою, позначений на плані літерою «Г»; сарай, позначений на плані літерою «В». У володіння та користування ОСОБА_2 переходять: житлова кімната, позначена на плані 2-5, площею 14,1 кв. м; житлова кімната, позначена на плані 2-10, площею 15,7 кв. м; житлова кімната, позначена на плані 2-11, площею 13,1 кв.м; кладова, позначена на плані 2-12, площею 3,7 кв.м; приміщення (ІІ) підвалу під будинком «А» площею 13,1 кв.м; сарай, позначений літерою «Б»; гараж, позначений на плані літерою «Е». 1/2 частина огородження та мощення є місцями загального користування.

Після прийняття спадщини між ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися неприязні відносини. У сторін виникають суперечки з приводу порядку користування успадкованим майном.

ОСОБА_1 своє право власності за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва суду від 06 липня 2012 року не зареєструвала.

Разом з ОСОБА_1 проживають відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які займають належні позивачу приміщення виділені йому за рішенням суду чим створюють ОСОБА_7 , ОСОБА_2 перешкоди у користуванні майном належним на праві власності.

ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з вимогою звільнити належне йому на праві власності приміщення та не створювати перешкод у користуванні майном.

У 2014 році ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, Київської міської ради в особі КМДА про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом виселення особи, яка безпідставно вселилась і проживає на належній їх площі, вселення законних власників та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задоволено частково, усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_7 , ОСОБА_2 власністю, а саме житловою кімнатою площею 14,1 кв. м., індекс 2-5, житловою кімнатою площею 15, 7 кв. м, індекс 2-10, житловою кімнатою площею 13,1 кв. м, індекс 2-11, кладовою площею 3,7 кв. м, індекс 2-12, приміщенням (І) підвалу під будинком «А» площею 13.1 кв. м в домоволодінні, шляхом виселення ОСОБА_1 та всіх мешканців, які разом з нею проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ; вселено ОСОБА_2 з його родиною, а саме: дружиною ОСОБА_8 , донькою - ОСОБА_9 , донькою - ОСОБА_10 в належну йому житлову кімнату площею 14,1 кв.м, індекс 2-5, житлову кімнату площею 15,7 кв.м, індекс 2-10, житлову кімнату площею 13,1 кв.м, індекс 2-11, кладову площею 3,7 кв.м, індекс 2-12, приміщення (І) підвалу під будинком «А» площею 13,1 кв.м.

Встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 розміром 541, 14 квадратних метрів відповідно до варіанту № 1 висновку експерта, а саме: виділити співвласникам домоволодіння: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у спільне користування земельну ділянку площею 0, 0136 га (136 кв.м) відповідно до часток: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 - 72/100 - 0,0098 га (98 кв.м); ОСОБА_1 - 28/100 - 0,0038 га (38 кв.м).

Для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку виділити співвласникам: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0292 га (292 кв.м) (0,0390 га - 0,0098 га = 0, 0292 га), яка складається з двох частин (0,0120 га +0,0172 га); ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0113 га (113 кв.м) (0,0151 га - 0, 0038 га = 0,0113 га).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення від 25 березня 2016 року задоволено частково.

Ухвалено рішення про виселення ОСОБА_1 з приміщень, які належать на праві власності ОСОБА_2 , в іншій частині рішення залишено без змін.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не являються відповідачами, не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а є третіми особами.

Суд першої інстанції не мав підстав зобов`язати їх вчинити певні дії.

Враховуючи обставини справи, а також не вирішене питання про усунення перешкод у користуванні приміщень, які належать ОСОБА_2 на підставі права власності, шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , позивач звернувся до суду повторно.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_2 остаточно просив: усунути перешкоди у користуванні приватною власністю, а саме житловою кімнатою площею 14, 1 кв. м. індекс - 2-5; житловою кімнатою площею 15,7 кв.м., індекс 2-10; житловою кімнатою площею 13,1 кв.м. індекс 2-11; кладовою площею 3,7 кв. м., індекс 2-12; приміщення (ІІ) підвалу під будинком «А», площею 31,1 кв.м. в домоволодінні по АДРЕСА_1 , шляхом примусового виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з цих приміщень, які належать ОСОБА_1 згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2012 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року; стягнути на користь позивача судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням від 28 листопада 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд не з`ясував усіх обставин справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначила, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання, тому остання не могла скористатись своїми правами, передбачених процесуальним законодавством.

Вказала, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 проживає з народження, також у цьому будинку народились та проживають її діти та внучка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Вважає, своє проживання разом з дітьми та внучкою у будинку законним, а висновок суду про безпідставне вселення відповідачів, необґрунтованим.

Апелянт вважає, що у суду були відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2

17 червня 2020 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Колегія суддів не приймає поданий ОСОБА_2 відзив, оскільки сторона не надала доказів на підтвердження надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2012 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року залишено без змін, первісний позов ОСОБА_6 та зустрічний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 72/100 частку домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сіни площею 3,0 м2 , зазначені індексом 1-1; кладову площею 0,5 м2 , зазначену індексом 1-2; вбиральню площею 1,4 м2 зазначену індексом 1-3; кухню площею 14,7 м2, зазначену індексом 1-4; коридор площею 4,5 м2, зазначену індексом 1-5; житлову кімнату площею 9,3 м2, зазначену індексом 1-6; житлову кімнату площею 16,4 м2, зазначену індексом 1-7; житлову кімнату площею 14,1 м2, зазначену індексом 2-5 ; житлову кімнату площею 15,7 м2, зазначену індексом 2-10; житлову кімнату площею 13,1 м2, зазначену індексом 2-11;кладову площею 3,7 м2, зазначену індексом 2-12; приміщення (І) підвалу під будинком «А» площею 13,1 м2; приміщення (II) підвалу під будинком «А» площею 13,1 м2; ґанок до прибудови «а2»площею 3,0 м2; гараж, позначений літерою «Г» з оглядовою ямою; сарай, позначений літерою «Б»; сарай, позначений літерою «В»; гараж, позначений літерою «Е»;1/2 частину огородження та мощення. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 28/100 частку домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сіни площею 6,5 м2, зазначені індексом 2-1; передню площею 5,6 м2, зазначену індексом 2-2; кухню площею 6,2 м2, зазначену індексом 2-3; житлову кімнату площею 17,3 м2, зазначену індексом 2-4; вбиральню площею 2,8 м2, зазначену індексом 2-12;сходову клітину площею 2,1 м2, зазначену індексом 2-6; передню площею 3,9 м2, зазначену індексом 2-7,- ванну кімнату площею 4,1 м2, зазначену індексом 2-8, - кухню площею 4,9 м2, зазначену індексом 2-9; підвал під прибудовою «а»,-1/2 частина огородження та мощення. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 компенсацію у розмірі 14 600 (чотирнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп. В іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_13 в особі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Київської міської ради в особі Київської міської державної адміністрації, про усунення перешкод в здійсненні права користування власністю шляхом виселення особи, яка безпідставно вселилась і проживає на неналежній їй площі, вселення законних власників та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено частково, усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_7 , ОСОБА_2 власністю, а саме житловою кімнатою площею 14,1 кв. м., індекс 2-5, житловою кімнатою площею 15, 7 кв. м, індекс 2-10, житловою кімнатою площею 13,1 кв. м, індекс 2-11, кладовою площею 3,7 кв. м, індекс 2-12, приміщенням (І) підвалу під будинком «А» площею 13.1 кв. м в домоволодінні по АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 та всіх мешканців, які разом з нею проживають: ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , вселено ОСОБА_2 з його родиною, а саме: дружиною ОСОБА_8 , донькою - ОСОБА_10 , донькою - ОСОБА_9 в належну йому житлову кімнату площею 14,1 кв.м, індекс 2-5, житлову кімнату площею 15,7 кв.м, індекс 2-10, житлову кімнату площею 13,1 кв.м, індекс 2-11, кладову площею 3,7 кв.м, індекс 2-12, приміщення (І) підвалу під будинком «А» площею 13,1 кв.м.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 541, 14 квадратних метрів, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року частково скасовано, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року в частині усунення перешкод в користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , власністю, а саме: житловою кімнатою площею 14,1 кв. м., індекс 2-5, житловою кімнатою площею 15, 7 кв. м, індекс 2-10, житловою кімнатою площею 13,1 кв. м, індекс 2-11, кладовою площею 3,7 кв. м, індекс 2-12, приміщенням (І) підвалу під будинком «А» площею 13.1 кв. м в домоволодінні по АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, відмовленою у задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_2 власністю, а саме: житловою кімнатою площею 14,1 кв. м., індекс 2-5, житловою кімнатою площею 15, 7 кв. м, індекс 2-10, житловою кімнатою площею 13,1 кв. м, індекс 2-11, кладовою площею 3,7 кв. м, індекс 2-12, приміщенням (І) підвалу під будинком «А» площею 13.1 кв. м в домоволодінні по АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Рішення суду в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою змінено.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в сумі 243,60 грн. скасовано. В іншій частині рішення залишено без змін.

Судами встановлено, що відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 09 серпня 2004 року спірний будинок є двоквартирним, загальною площею приміщень по будинку 176 м2 та складається з: приміщення (І) підвалу під будинком 13,1 м2; приміщення (II) підвалу під будинком 13,1 м2; квартири № 1 перший поверх -сіни 3,0 м2; кладової 0,5 м2; вбиральні 1,4 м2; кухні 14,7 м2; коридору 4,5 м2; житлової кімнати 9,3 м2; житлової кімнати 16,4 м2; квартири № 2 перший поверх - сіни 6,5 м2; передня 5,6 м2; кухні 6,2 м2; житлової кімнати 17,3 м2; житлової кімнати 14,1 м2; вбиральні 2,8 м2; другий поверх - сходової клітини 2,1 м2; ванної кімнати 4,1 м2; мансарди на основною частиною будинку - передня 3,9 м2; кухні 4,9 м2; житлової кімнати 15,7 м2; житлової кімнати 13,1 м2; кладової 3,7 м2.

Відповідно до договору дарування частини домоволодіння від 05 серпня 2014 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , а вони прийняли вдар в рівних частинах кожний належні ОСОБА_6 на праві власності 72/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 538, 59 кв. м, обліковий номер 91:129:159 в таких частках кожний : ОСОБА_2 - 72/200 частини, ОСОБА_7 - 72/200 частини. За вказаним договором у володіння та користування ОСОБА_7 переходять: сіни, позначені на плані 1-1, площею 3.0 кв. м; кладова, позначена на плані 1-2, площею 0,5 кв.м; вбиральня, позначена на плані 1-3, площею 1,4 кв.м; кухня, позначена на плані 1-4, площею 14, 7 кв.м.; коридор, позначений на плані 1-5, площею 4,5 кв.м; житлова кімната, позначена на плані 1-6, площею 9,3 кв.м, житлова кімната, позначена на плані 1-7, площею 16,4 кв.м; приміщення (І) підвалу під будинком «А» площею 13,1 кв. м, ганок до прибудови «а2» площею 3.0 кв.м; гараж з оглядовою ямою, позначений на плані літерою «Г»; сарай, позначений на плані літерою «В». У володіння та користування ОСОБА_2 переходять: житлова кімната, позначена на плані 2-5, площею 14,1 кв. м; житлова кімната, позначена на плані 2-10, площею 15,7 кв. м; житлова кімната, позначена на плані 2-11, площею 13,1 кв.м; кладова, позначена на плані 2-12, площею 3,7 кв.м; приміщення (ІІ) підвалу під будинком «А» площею 13,1 кв.м; сарай, позначений літерою «Б»; гараж, позначений на плані літерою «Е». 1/2 частина огородження та мощення є місцями загального користування. (т. 1а.с.46).

Згідно даних витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 серпня 2014 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є власниками домоволодіння, на підставі вказаного договору дарування (а.с. 48, 51).

Згідно з довідкою форми № 3, виданої ТОВ «Київжитлосвіт» за № 1192 від 28 травня 2014 року, в буд. 34 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачі займають частину домоволодіння, яка на праві приватної власності належить позивачу, чим чинять йому перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачі займають частину домоволодіння, яке на праві приватної власності належить позивачу.

Своїми діями відповідачі здійснюють перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном. Беручи до уваги рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2012 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року залишено без змін, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача про усунення перешкод в здійсненні права користування власністю шляхом виселення осіб, які безпідставно вселились і проживають на неналежній йому площі, знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Твердження апелянта про те , що суд першої інстанції не повідомив її про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів відхиляє, оскільки зі слів сторін відомо, що апелянт не пересувається за станом здоров`я.

Доводи апелянта про те що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 , оскільки відповідачі народились та проживають у даному будинку, колегія суддів відхиляє враховуючи те, що апелянт не надала суду належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що відповідачі проживають у спірному будинку на законних підставах та не чинять перешкод ОСОБА_2 у його праві на володіння, розпорядження та користування, його частиною спірного майна.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують на законність та обґрунтованість рішення не впливають, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду з підстав визначених ч.2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2020 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А. А. Пікуль