_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1008/20
УХВАЛА

08.09.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Грабовій Т.П.,

розглянувши у судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолетта Султанівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова В.С., про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Одночасно з позовом позивач надав до суду заяву про забезпечення позову в якій просить вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,025 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:011:0091, реєстраційний номер об`єкту нерухомості 101; встановити заборону суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, а також іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, (в тому числі, однак не виключно, щодо відчуження та реєстрації права власності на нерухоме майно, передання в іпотеку, заставу, оренду, його розподіл, об`єднання, тощо) стосовно земельної ділянки, площею 0,025 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:011:0091, реєстраційний номер об`єкту нерухомості 101; встановити заборону ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, вчиняти дії з проникнення до земельної ділянки, площею 0,025 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:011:0091, реєстраційний номер об`єкту нерухомості 101, та об`єкту незавершеного будівництва, розташованого на цій земельній ділянці, а також заборону здійснювати будь-які будівельні роботи на зазначеному об`єкті нерухомості; встановити заборону ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, вчиняти дії з виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_5 , з об`єкту незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці, площею 0,025 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:011:0091.

При цьому позивач посилається на те, що на цей час зареєстроване кримінальне провадження в ЄРДР з підстав наявності факту шахрайських дій в діях відповідача ОСОБА_6 .. З урахуванням наявності спору стосовно спірного майна позивач вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову, оскільки до ухвалення рішення суду за наслідком розгляду цієї справи відповідач ОСОБА_4 може відчужити спірне майно на користь третіх осіб, передати його в заставу, надати доступ до мешкання невідомим особам, зруйнувати фактично не введений в експлуатацію будинок, розташований на спірній земельній ділянці, чим порушить майнові права та інтереси позивача, які надалі відновити буде майже неможливо. Враховуючи зазначені обставини невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити виконання рішення суду у подальшому, а тому він вимушений звернутись до суду з даною заявою.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд вважає, що заява позивача в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку та в частині заборони відповідачу ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, вчиняти дії з проникнення до спірної земельної ділянки, заборони здійснювати будь-які будівельні роботи на спірному об`єкті нерухомості, підлягає задоволенню.

В іншій частині у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки позивачем не конкретизовані особи та/або державні установи, яким слід доручити виконання ухвали в частині заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно спірної земельної ділянки, крім того накладення арешту і є тимчасовим заходом позбавлення права на відчуження та розпорядження майном.Щодо вимог про заборону ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, вчиняти дії з виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_5 , з об`єкту незавершеного будівництва, розташованого на спірній земельній ділянці, слід зазначити, що ці вимоги не мають відношення до предмету спору, а тому задоволенню не підлягають.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,025 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:011:0091, реєстраційний номер об`єкту нерухомості 101, власником якої є ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), до розгляду справи по суті.

Заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам, вчиняти дії з проникнення до земельної ділянки, площею 0,025 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:011:0091, реєстраційний номер об`єкту нерухомості 101, та об`єкту незавершеного будівництва, розташованого на цій земельній ділянці, а також заборонити здійснювати будь-які будівельні роботи на зазначеному об`єкті нерухомості, до розгляду справи по суті.

В іншій частині у задоволенні заяви, відмовити.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР, органам виконавчої служби, для виконання, сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Огренич І. В.