1Справа № 335/1201/20 2-з/335/16/2020
УХВАЛА
про відмову у забезпеченні позову
14 лютого 2020 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянув в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) учасників справи в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
12.02.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна подружжя.
В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, оскільки відповідачем у позові вказана фізична особа, судом здійснено запит до відповідного органу реєстрації місця проживання відповідача.
Разом із позовною заявою від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд накласти арешт на транспортний засіб «MAZDA», д.н. НОМЕР_1 , який 27.03.2019 було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 .
Заява мотивована тим, що до складу сумісно нажитого майна, яке підлягає розподілу, входить автомобіль «MAZDA», д.н. НОМЕР_1 , який був придбаний в шлюбі. Зазначає, що накладання арешту на транспортний засіб необхідно для запобігання його відчуження відповідачем. Відчуження відповідачем транспортного засобу може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Судом встановлено, що 12.02.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна подружжя, в якій позивач просить суд:
- розподілити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя виділивши позивачеві із сумісно нажитого майна подружжя 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;
- визнати ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 341 769 грн. 50 коп., що становить вартість 1/2 частини автомобіля «MAZDA», д.н. НОМЕР_1 .
Транспортний засіб «MAZDA», д.н. НОМЕР_2 було зареєстровано за ОСОБА_2 .
Шлюб між сторонами розірвано на підставі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2019.
Отже, між сторонами виник спір з приводу поділу сумісно нажитого майна подружжя.
Однак, заява про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, на підтвердження того, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підкріплена доказами та належним чином не мотивована.
Доводи заявника стосовно того, що відповідач може відчужити або розпорядитись іншим чином автомобілем «MAZDA», д.н. НОМЕР_1 , мають характер припущень та не можуть бути покладені судом в основу судового рішення.
Крім цього, такий вид забезпечення позову як арешт майна, не відповідає позовним вимогам, із якими позивач звернулась до суду, оскільки предметом позову, в т.ч., є стягнення суми вартості 1/2 частини автомобіля «MAZDA», д.н. НОМЕР_1 , а не визнання права власності на нього за позивачем. Більш того, суд вважає неспівмірним заявлений спосіб забезпечення позову із заявленими позовними вимоги, оскільки арешт включає заборону користування, володіння та розпорядження майном.
З урахуванням викладеного, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову на теперішній час відсутні.
Керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва