Справа № 212/7100/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Ваврушак Н. М., за участі секретаря судового засідання - Нестеренко В.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.09.2012 року, відповідач - ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надав своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 30.06.2019 року виникла заборгованість в розмірі 643672,13 гривень, з яких: 12000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 630372,13 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1300,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2015 року з відповідача стягнуто заборгованість у загальному розмірі 24 777,56 гривень, тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 125441,19 гривень, яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 28.02.2019 по 30.06.2019 року.

07.11.2019 року ухвалено рішення (заочне). Ухвалою суду від 15.04.2020 року, рішення (заочне) скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 14.05.2020, клопотання відповідача задоволено, витребувані докази по справі.

Відповідач скористався своїм правом та надав суду 14.05.2020 року відзив на позовну заяву, де зазначено, що ним, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 01.07.2015 року, сплачена сума, що стягнута судом, та виконавче провадження 20.08.2018 року закрите. Просить суд відмовити у позові.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засідання вказав, що він позов не визнає, оскільки ним повністю погашено борг перед банком, що підтверджено постановою державного виконавця про закриття виконавчого провадження.

Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 24 вересня 2012 року, відповідач ОСОБА_1 надав Банку Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку про надання кредитного ліміту, та отримав кредит у розмірі 12000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий картку (а. с. 10).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Привалами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві (а.с.12-35).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, відповідачем ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, перевитратам платіжного ліміту.

Згідно рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2015 року №211/3435/15-ц, № 2/212/2236 позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 24.09.2012 року у розмірі 24777,56 гривень станом на 31.03.2015 року. (а.с.6-7) З рішення суду вбачається, що розмір заборгованості складається: 12000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 10321,49 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 800,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до звітів про здійснення відрахування та виплати з заробітної плати відповідача та Постанови державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу від 20.08.2018 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/212/2236 виданого 27.08.2015 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рога про стягнення 25025,34 гривень - закінчено.

У позовній заяви позивачем зазначено про неналежне виконання умов договору відповідачем, та станом на 30.06.2019 року наявна заборгованість 643672,13 гривень, з яких: 12000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 630372,13 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1300,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією. (а.с.8-9), та з урахування погашеної відповідачем суми, за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2015 року - 24777,56 гривень наполягають на стягненні з відповідача залишку заборгованості у сумі 125441,19 гривень.

Стаття 598 ЦК України зазначає про підстави припинення зобов`язання, а саме вказано, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України наголошує на тому, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених у ст. 82 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 не має заборгованості за тілом кредиту.

Якщо у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту, то відсутні підстави для нарахування заборгованості по відсоткам за користування кредитом, що нараховується у відсотках лише до сум невиконаного грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Аналізуючи надані позивачем розрахунки та виписки заборгованості позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості та її розміру.

Іншого розрахунку заборгованості за кредитним договором позивач до суду не надав. Сам суд зробити такий розрахунок не має можливості, оскільки неправильність розрахунку позивача полягає не в арифметичних діях, а в принципах та підставах нарахування боргу, що безумовно впливає на його розмір, який не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, позивачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з відсутності доказів виникнення та нарахування заборгованості за користування кредитом за договором № б/н від 24.09.2012 після виконання рішення суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 598, 599 ЦК України, ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовну за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місце знаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2020 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак