Справа № 361/1353/18
Провадження № 2/361/62/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретарів Бас Я.В., Оряп К.В.

представника позивача Павловського О.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом АТ"Альфа-Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2018 року до суду направлено засобами поштового зв`язку позовна заява до ОСОБА_2 в якому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за Договором Кредиту № 014-1021-КП від 28.02.2006 року, яка станом на 23.02.2018 року становить - 351 822,39 гривень та складається з заборгованості: сума заборгованості за кредитом - 248 073,50 гривень; сума заборгованості за відсотками - 83 638,98 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом - 10 788,11 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками - 9 321,80 гривень, а також звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на: домоволодіння НОМЕР_2 , яке складається з: житлового будинку, що позначений на плані літерою "А", загальною пл.319, 1кв.м, житловою площею 90,3 кв.м.; сараю позначеного на плані літерою "Б"; вбиральню, що призначена на плані літерою "В", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 000070262, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позивач також просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" витрати по сплаті судового збору у сумі - 5277,34 грн.

Позов обґрунтовував тим, що 28.02.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_2 укладений договір кредиту № 014-1021-КП.

Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування на Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк".

Відповідно до п.1.1. кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах, забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40 000,00 доларів США зі сплатою 11,5 % процентів річних.

21 серпня 2014 року між ПАТ "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_2 укладений Договір про внесення змін № 1 згідно якого сторони прийшли до взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, а саме змінити валюту кредитування з доларів США на гривню зі сплатою 9,9 % річних.

Кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 27 лютого 2023 року на умовах визначених цим Договором.

Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, що підтверджується заявою на видачу готівки.

В пункті 1.1. кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредит періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом.

У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_2 , свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 23.02.2018 року, року прострочену заборгованість, а саме:сума заборгованості за кредитом - 248 073,50 гривень;сума заборгованості за відсотками - 83 638,98 гривень;розмір інфляційних витрат за кредитом - 10 788,11 гривень;розмір інфляційних витрат за відсотками - 9321,80 гривень, що підтверджуєтьсярозрахунком заборгованості.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором 28.02.2006 року ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 , що випливають з основного договору, відповідно до ст. 55 ЦК України, уклали Іпотечний договір № 014-1021-ЗП, (надалі за текстом - Іпотечний договір), відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку наступне майно, а саме: домоволодіння НОМЕР_2 , яке складається з житлового будинку, що призначений на плані літерою "А" загальною пл.319,1кв.м, житловою площею 90,3 кв.м.; сараю позначеного на плані літерою "Б", вбиральні, що позначена на плані літерою "В", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, яка позначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 000070262.

Сторони оцінили предмет іпотеки 1 434 194 (один мільйон чотириста тридцять чотири тисячі сто дев`яносто чотири) гривні 95 копійок.

Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п. 2.1.1-2.1.15 Іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків:у випадку невиконання Боржником основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору;у інших випадках, передбачених законодавством.

У разі порушення Боржником основного Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та/або Боржнику письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов`язання за Кредитним договором та/або зобов`язань, передбачених Іпотечним договором, у тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у Іпотечному договорі або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України.

На виконання умов договору про іпотечний кредит та Іпотечного договору, відповідачу було направлено вимогу, а саме: "Повідомлення про усунення порушень", але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки.

Позивач зазначає, що доказами на підтвердження наведених у позові обставин є:

-наявність не виконаних зобов`язань відповідача (боржника) щодо повернені кредиту - підтверджується розрахунком заборгованості.

-попередження відповідача про порушення умов зобов`язання - підтверджуєтся копією повідомлення про усунення порушень та попередження про звернені стягнення на Предмет іпотеки, та доказами її відправлення.

30 березня 2018 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

31 травня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається про наступне.

Відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача вважає такими, що не підтверджені належними доказами.

Зокрема, позивач стверджує, що між ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_2 28.02.2006 року було укладено Договір кредиту № 014-1021- КП та Іпотечний договір № 014-1021-ЗП. Позивач стверджує, що за кредитним договором ОСОБА_2 було отримано 40 000 доларів США зі сплатою 11,5 % річних.Виконання своїх зобов`язань за кредитним договором Позивач доводить копією заяви про видачу готівки. В позовній заяві також міститься твердження про те, що 21 серпня 2014 року між ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін № 1 згідно якого прийшли до взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, а саме змінити валюту кредиту з долара США на гривню зі сплатою 9,9 % річних.

У відповідності до вимог ст.1 Закону "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996 (далі - Закон № 996)господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином проведення господарської операції у відповідності з вимогами закону може бути підтверджене виключно наявністю первинного бухгалтерського документа, який також повинен бути складений та оформлений у відповідності з вимогами встановленими законодавством.

У відповідністю з ч. 1 ст. 9 Закону № 996: "Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи."

Таким чином будь - який запис бухгалтерського обліку може бути здійснений на підставі тільки первинного документа. Будь - які інші зведені облікові документи бухгалтерського обліку можуть бути складені тільки на підставі інформації, що міститься в первинному документі і тільки за умови наявності такого первинного документу.

Будь - які інші зведені документи бухгалтерського обліку (виписки, регістри, довідки, розрахунки і т.д.) беруться до уваги лише за умови наявності первинних бухгалтерських документів. Зокрема витрати підприємства не підтверджені первинними бухгалтерськими документами заборонено використовувати для визначення параметрів оподаткування навіть якщо такі витрати відображені в будь - яких зведених регістрах бухгалтерського обліку.

У відповідності з абзацем 1 ч.3 ст.9 Закону № 996: "Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо."

Згідно ч.2 ст.9 Закону №996: "Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операціїїпосади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Відповідач звертає увагу суду, що в наданій позивачем копії вказаного кредитного договору в пункті 2.1 встановлено: "Зміна валюти кредиту здійснюється шляхом видачі нового траншу в сумі 254 843, 36 гривень…"

Також в якості додатків до позовної заяви позивачем додано договір про внесення змін № 3 до Договору кредиту №014-1021-КП від 28 лютого 2006 року датований 20 серпня 2014 року. Цей договір також передбачає видачу такої ж суми готівкових коштів. За яким із вказаних договорів у відповідача виникли зобов`язання Позивач не зазначає.

Пунктом 2.1 вказаного Договору визначено наступне: "Надання Кредиту на цілі, визначені п.1.2 цього договору проводиться... шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті (Доларах США) з позичкового рахунку позичальника шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування на цілі, визначені п.1.2 цього Договору."

В будь - якому випадку відповідно до вимог нормативних документів видача готівкових коштів через касу банку має бути підтверджена первинними касовими документами якими є заяви про видачу готівки. Заяви про видачу готівки, яка б підтверджувала отримання відповідачем готівкових грошових коштів в сумі 254843, 36 копійок по договорам від 21 та від 20 серпня 2014 року Позивачем не надано.

Заява про видачу готівкових коштів в сумі 40 000 доларів США за номером 04-3 від 28 лютого 2006 року не є доказом отримання відповідачем грошових коштів в сумі 254 843, 36 копійок в національній валюті України 20 чи 21 серпня 2014 року.

Відповідач також посилається на те, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитом, який підписано представником Позивача є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків представника Позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом розміру грошових вимог позивача до відповідачів.

Разом з позовною заявою не надано жодного первинного документа який би підтверджував обставини викладені в позовній заяві стосовно виконання сторонами умов кредитного договору не тільки щодо надання але й щодо погашення кредиту та надав би можливість об`єктивно перевірити правильність наданого розрахунку в тому числі і стосовно дотримання строків позовної давності відносно основного зобов`язання та строків позовної давності відносно стягнення неустойки та пені.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Крім того відповідач вважає, що надані позивачем розрахунки свідчать про те, що позивач на момент подання позовної заяви пропустив строки позовної давності.

Пунктом 1.1 доданого до позовної заяви Договору про внесення змін №3 до Договору кредиту №014-1021-КП від 28 лютого 2006 року від 20 серпня 2014 року встановлено, що погашення кредиту буде здійснюватись починаючи з вересня 2014 року по 2498, 46 гривень до 15 числа кожного місяця.Розрахунок вимог банку який є додатком до позовної заяви вказує, що 22.08.2014 року Відповідачем було здійснено платіж для погашення основної заборгованості за кредитом в сумі 6 769, 86 гривень. Строк погашення наступного платежу згідно вказаного договору застав 15 жовтня 2014 року.

Згідно розрахунку відповідач свого обов`язку в жовтні 2014 року вже не виконав.

Навіть за умови відсутності в матеріалах доданих до позовної заяви первинних документів, які б свідчили про здійснення вказаних платежів саме Відповідачем та за умови врахування даних розрахунку як достовірних,- строк позовної давності для будь - яких позовних вимог банку закінчився 17.11.2017 року.

Крім того вимоги банку до позичальника виникають у зв`язку з несплатою зобов`язань при настанням строків їх виконання, що передбачені кредитними договорами.

До строків виконання зобов`язань належать строки сплати як самого кредиту, так і строки сплати відсотків. Кредитними договорами передбачені щомісячні сплати зобов`язань. Тому саме такі строки є строками виконання зобов`язань. Строком дії договору є час, протягом якого діють умови договору та строки виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, строки дії договору та строки виконання зобов`язань є різними поняттями, визначення таких понять містяться в статтях 530, 631 ЦК України.

Зазначене підтверджується позицією Верховного суду України від 05.07.2017 р. у справі № 6-509цс17.

Тому у судовому порядку строки позовної давності мають застосовуватися саме до вимог, що пов`язані зі строком виконання зобов`язань, строк дії договору при цьому не має ніякого значення.

При цьому, основною умовою для застосуванні Позичальниками строків позовної давності у відносинах з Банком є те, що при застосуванні таких строків, строки, що обчислені з моменту виникнення у Банку порушеного права на отримання належних коштів, не повинні перериватись в жодному разі.

Доказом безперервності строку позовної давності є відсутність визнання позичальником боргу та інших обов`язків по кредитному договору, в тому числі відсутність оплати позичальником зобов`язань по кредитному договору протягом перебігу такого строку .

Таким чином просив в задоволенні позову відмовити.

31 травня 2018 року представником відповідача подана заява про застосування строку позовної давності, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

16 липня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

06 травня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області витребувано у Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" наступні документи, які повинні бути належним чином оформлені, а саме документи, які свідчать про отримання ОСОБА_2 грошових коштів за кредитним договором № 014-1021-КП від 28 лютого 2006 року укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 та про погашення суми заборгованості відповідачем або іншими особам и поза його волею (меморіальні ордери, заяви на видачу готівки, заяви на перерахування коштів або документів які свідчать про перерахування коштів на погашення заборгованості по кредиту іншими особами та в будь-який інший спосіб), а також виписку по особовому рахунку боржника, підписану відповідальними посадовими особами позивача.

12 червня 2019 року до суду надійшла виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 04 березня 2011 року по 06 травня 2019 року. (а.с.125-156)

09 грудня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області замінено первісного позивача Публічне акціонерне товариство "Украсобанк" на його правонаступника Акціонерне товариство "Альфа-Банк".

Представник позивача у судовому засіданні підтримав повністю позовні вимоги, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви, позов просив задовольнити та відмовити відповідачу у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, оскільки посилаючись на подані до позову доказів вважає, що строки звернення до суду не порушені.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, заперечення надав аналогічні змісту поданого відзиву та заяви від 31 травня 2018 року. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Відповідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 4, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 28.02.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_2 укладено Договір Кредиту № 014-1021-КП. (а.с.5-7)

Відповідно до п.1.1. договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах, забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40 000,00 доларів США зі сплатою 11,5 % процентів річних із визначеним графіком погашення заборгованості.

27 лютого 2009 року укладений договір про внесення змін № 1 до договору Кредиту № 014-1021-КП від 28 лютого 2006 року, яким було змінено графік погашення основного боргу, який станом на 27.02.2009 року становить 23305 доларів США.(а.с.8)

03 березня 2010 року укладений договір про внесення змін № 2 до договору Кредиту № 014-1021-КП від 28 лютого 2006 року, яким було змінено графік погашення основного боргу, який станом на 03.03.2010 року становить 22753 доларів США.(а.с.9)

13 березня 2011 року укладений договір про внесення змін № б/н до договору Кредиту № 014-1021-КП від 28 лютого 2006 року, яким було змінено графік кредитування та подовжено загальний термін кредитування до 27 лютого 2018 року.(а.с.10)

20 серпня 2014 року укладений договір про внесення змін № 3 до договору Кредиту № 014-1021-КП від 28 лютого 2006 року. (а.с. 13)

21 серпня 2014 року між ПАТ "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_2 укладений Договір про внесення змін № 1 згідно якого сторони прийшли до взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, а саме змінити валюту кредитування з доларів США на гривню зі сплатою 9,9 % річних.Кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 27 лютого 2023 року на умовах визначених цим Договором.(а.с.11-12)

У п.1-п.2, п.п.2.3 договору зазначається, що станом на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованість за Договором кредиту складає: заборгованість за кредитом в сумі 16219.68 доларів США (Шістнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять доларів США 68 центів); заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2247,23 доларів США (Дві тисячі двісті сорок сім доларів США 21 цента).

Сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування:

Змінити валюту кредиту, та перевести суму кредиту 16219,68 доларів США разом із нарахованими процентами в сумі 2247,23 доларів США в гривню за курсом 13,80 гривень за 1 долар США, що станом на дату укладення цього Договору про внесення змін загалом становить 254 843 грн. 36 коп.

Зміна валюти кредиту здійснюється шляхом видачі нового траншу в сумі 254 843, 36 грн., його обміну у валюту Кредиту на міжбанківському валютному ринку України та направлення на погашення наявної на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту за Кредитом та нарахованими процентами.

Таким чином, в результаті здійснення конвертації заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафів) з дати укладення цього Договору про внесення змін: заборгованість за Кредитом складає 254 843,36 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими на дату укладення цього Договору про внесення змін, вважається погашеною.

Погашення заборгованості по Кредиту, яка станом на дату укладення цього Договору про внесення змін становить 254 843 грн. 36 коп. здійснюватиметься згідно з Графіком погашення кредиту, який є Додатком № 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з вересня 2014 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 27.02.2023 року (включно) на умовах, визначених цим договором про внесення змін за Договором кредиту.

Відповідно п.2.4. - 2.4.6. договору сторони домовились встановити проценту ставку за користування Кредитом в наступному розмірі: починаючи з 21.08.2014 р. до 31.07.2019 року, процентна ставка за Договором кредиту встановлюється в розмірі 9,9 % (дев`ять цілих дев`ять десятих) річних.

Процентна ставка за кредитом с плаваючою, тобто, змінною, починаючи з "01" серпня 2019 року та її розмір визначається як сума базової процентної ставки кредитування та Маржі.

Оскільки, базова процентна ставка кредитування є змінною, її розмір визначається Кредитором щорічно „01" серпня, починаючи з дати зазначеної в п.2.4.2. цього Договору про внесення змін. При цьому, зміна розміру Базової процентної ставки кредитування не впливає на Процентну ставку за Кредитом до моменту встановлення Кредитором її нового розміру, як зазначено у п.2.4.4, цього Договору про внесення змін.

Про зміну розміру процентної ставки за кредитом кредитор письмово повідомляє позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за цим Договором осіб не пізніше як за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься новий розмір такої процентної ставки.

Новий розмір Процентної ставки за Кредитом встановлюється Кредитором "01" серпня кожного І річного періоду користування Кредитом у розмірі суми Базової процентної ставки кредитування та Маржі відповідно. Встановлення нового розміру Процентної ставки за Кредитом не потребує укладення між Сторонами будь-яких додаткових правочинів.

Мінімальний розмір процентної ставки за кредитом встановлюється в розмірі 12.00% річних та застосовується у разі, якщо розмір Процентної ставки за Кредитом, що має бути встановлений Кредитором в наступному річному періоді користування Кредитом є меншим від розміру процентної ставки, зазначеної в цьому п.2.4.5. цього Договору про внесення змін.

Максимальний розмір процентної ставки за Кредитом встановлюється в розмірі 27.00% (двадцять сім| цілих нуль десятих) річних та застосовується у разі, якщо розмір Процентної ставки за Кредитом, що має бут встановлений Кредитором в наступному річному періоді користування Кредитом перевищуватиме розмірі процентної ставки, зазначеної в цьому п.2.4.6. цього Договору про внесення змін.

Відповідно п. 2.5.1.-2.6 позичальник розуміє та згоден, що зазначений у Додатку № 1 до цього Договору про внесення змін розрахунок сукупної вартості Кредиту, здійснений з урахуванням розміру Базової процентної ставки кредитувань (як змінної складової Процентної ставки) станом на день підписання цього Договору про внесення змін, тому носить) орієнтовний характер, оскільки на дату укладання цього Договору про внесення змін Сторони не володіли інформацією про розмір Базової процентної ставки кредитування, що діятиме протягом усього строку дії Договор кредиту. Позичальник протягом строку дії Договору кредиту має право один раз на рік у місяці, в якому бузі укладено цей Договір про внесення змін, звернутись до Кредитора з клопотанням про оформлення нової розрахунку сукупної вартості Кредиту шляхом підписання Додатку №1 до цього Договору про внесення змін у нов редакції із зазначенням розрахунку з урахуванням розміру Базової процентної ставки кредитування, нараховуватиметься у черговому річному періоді.

Нараховані Кредитором неустойки за Договором кредиту на дату підписання цього Договору внесення змін не застосовуються.

В матеріалах справи міститься заява на видачу готівки № 04-3 від 28 лютого 2006 року на суму 40000 доларів США, еквівалент у гривні 202000 грн. 00 коп. (а.с.19)

Отримання вказаної суми стороною відповідача не заперечується.

28.02.2006 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 укладений Іпотечний договір № 014-1021-ЗП відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку наступне майно, а саме: домоволодіння НОМЕР_2 , яке складається з житлового будинку, що позначений на плані літерою "А" загальною площею 319,1 кв.м, житловою площею 90,3 кв.м.; сараю позначеного на плані літерою "Б", вбиральні, що позначена на плані літерою "В", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, яка позначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 000070262.

Відповідно п.1.3. сторони погодили вартість предмету іпотеки в розмірі 1434194 гривні 95 копійок.

Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п.2.4. іпотекодержатель має право: у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем Основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки; у разі невиконання іпотекодавцем хоча б одного із своїх обов`язків, встановлених згідно з п. п. 2.1.1. - 2.1.11 цього Договору, вимагати дострокового виконання іпотекодавцем Основного зобов`язання, а у разі його невиконання - задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки; за погодженням із іпотекодавцем здійснювати переоцінку Предмета іпотеки у зв`язку зі змінами кон`юнктури ринку, інших факторів, а також у разі пролонгації дії Основного зобов`язання; за рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмета іпотеки, відповідно до чинного законодавства України задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги; у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до приписів чинного законодавства України, зокрема, Законів України "Про іпотеку", ЗУ "Про іпотечне кредитування операції консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", тощо; задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги за основним зобов`язанням за рахунок сум страхового відшкодування у разі випадкового знищення, випадкового пошкодження, або псування предмета іпотеки та не надання Іпотекодавцем належної заміни.

У статті 4 " Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація" іпотечного договору зазначається, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. У разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки. Іпотекодавець в будь-який час до моменту реалізації Предмета іпотеки має право припинити звернення на нього стягнення шляхом повного виконання забезпечених іпотекою зобов`язань. Після прийняття рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки, з метою забезпечення його належного господарського використання згідно з його цільовим призначенням, а також отримання доходів, Предмет іпотеки передається Іпотекодержателю, або третій особі за погодженням між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Договором. Управління Предметом іпотеки відповідно до цього пункту може здійснюватись, зокрема, шляхом його передачі в найом (оренду), лізинг, інше платне користування тощо.

Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів:

-на підставі рішення суду;

-на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України „Про іпотеку"; або шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України „Про іпотеку"; або шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі - продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України „Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

У разі звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація Предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України „Про іпотеку"; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

У разі звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса реалізація Предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Так, відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

В матеріалах справи міститься лист вимога про усунення порушень та добровільне виселення від 27 лютого 2018 року адресований ОСОБА_2 . У даному листі боржника повідомляють про те, що станом на дату розрахунку 23.02.2018 року загальна сума заборгованості становить 393747,33 гривень, а саме:за кредитом - 248 073,50 грн.; по відсотках - 83 638,98 грн.;по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 22 502,00 грн.; по пені за несвоєчасне повернення відсотків -19422,94 грн.;розмір інфляційних витрат за кредитом - 10788,11 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 9 321,80 грн. (а.с. 29)

03 березня 2018 року позивач направив до суду дану позовну заяву зазначивши в ній, що сума боргу відповідача складає 351822 грн. 39 коп.

Із розрахунку вимог банку у зв`язку із неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором № 014-1021-КП від 28.02.2006 року вбачається, що загальна сума заборгованості складає 393747 грн. 33 коп. (а.с.31-33)

Суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості до позовної заяви, оскільки банківський розрахунок не відповідає умовам кредитного договору та не може бути доказом розміру заборгованості.

Доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам.

Вказана позиція Верховного Суду, визначена у Постанові по справі № 161/16891/15-ц від 30.01.2018 р.

06 травня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області витребувано у Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" наступні документи, які повинні бути належним чином оформлені, а саме документи, які свідчать про отримання ОСОБА_2 грошових коштів за кредитним договором № 014-1021-КП від 28 лютого 2006 року укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 та про погашення суми заборгованості відповідачем або іншими особами поза її волею (меморіальні ордери, заяви на видачу готівки, заяви на перерахування коштів або документів які свідчать про перерахування коштів на погашення заборгованості по кредиту іншими особами та в будь-який інший спосіб), а також виписку по особовому рахунку боржника, підписану відповідальними посадовими особами позивача.

12 червня 2019 року до суду надійшла тільки виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 04 березня 2011 року по 06 травня 2019 року. (а.с.125-156)

Вказана виписка містить в собі кредитну історію за трьома кредитними договорами: договору № 014-406-КА від 06.11.2007 року, договору № 014-1021-КП від 28.2.2006 року та договору № 014-462-КП від 15.04.2005 року, що унеможливлює дійти висновку про дійсний розмір заборгованості відповідача перед банком у зазначеному у позові розмірі.

Таким чином суд не приймає вказаний доказ як належний та достовірний для підтвердження обставин наведених у позовній заяві.

Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Зважаючи на те, що сума заборгованості за основним зобов`язанням не була підтверджена позивачем та доведена під час розгляду справи належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову.

Щодо заяви про застосування строків позовної давності слід зазначити про наступне.

Загальна позовна давність згідно із ст. 257 ЦК встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до статті 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4).

Із вказаних вимог вбачається, що вразі якщо суд визнає позовні вимоги обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (або відмовити у задоволенні заявлених вимог у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір із застосуванням наведеної норми ЦК).

Оскільки в даному разі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з тим, що він необґрунтований та не підтверджений належними доказами, тому суд не застосовує наслідки ст. 267 ЦК України.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у стягненні з відповідачів на користь позивача судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст. ст.76- 81, 141, 264, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову АТ"Альфа-Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмети іпотеки, а саме на домоволодіння НОМЕР_2 , яке складається з: житлового будинку, що позначений на плані літерою "А", загальною площею 319, 1кв.м, житловою площею 90, 3 кв.м.; сараю позначеного на плані літерою "Б"; вбиральні, що позначена на плані літерою "В", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; та земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 000070262, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 014-1021-КП від 28.02.2006 року, яка станом на 23.02.2018 року становить - 351 822,39 гривень та складається з заборгованості:сума заборгованості за кредитом - 248 073,50 гривень;сума заборгованості за відсотками - 83 638,98 гривень;розмір інфляційних витрат за кредитом - 10 788,11 гривень;розмір інфляційних витрат за відсотками - 9 321,80 гривень,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.