Провадження №2/523/1445/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"12" лютого 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так, згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1993 року та Реєстраційного посвідчення від 21.07.1993 року, ОСОБА_2 (Відповідач), ОСОБА_4 (мати Позивача та дружина Відповідача) та ОСОБА_5 (бабуся Позивача ) належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (кожному по 1/3).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . Після її смерті Восьмою одеською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №874/97. Спадщину у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 прийняла її донька ОСОБА_4 . Однак право на спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 вона не оформила. Отже фактично ОСОБА_4 , належало право власності на 2/3 частки вищевказаної квартири.

Згідно Довідки № 1899 від 03.12.2018 року та довідки № 1900 від 03.12.2018 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент смерті проживали та були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Свідоцтва про народження від 04.02.1976 року, ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_7 . Згідно Свідоцтва про одруження від 12.07.1975 року, ОСОБА_7 вийшла заміж та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про смерть від 29.05.2012 року. ОСОБА_4 при житті склала заповіт від 16.07.2010 року, яким усе своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Спадкоємцями за законом першої черги після ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , а також дочка ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що після смерті матері ОСОБА_4 , вони спільно з батьком ОСОБА_2 прийшли до нотаріальної контори. Вони були вдвох на прийомі у нотаріуса, надали свої документи (паспорти та інше) та після чого була відкрита спадкова справа. Позивач не поспішав оформлювати документи, оскільки в квартирі проживав його батько.

В 2019р. позивач дізнався до наявність заповіту на його ім`я, про наявність якого йому ніхто не повідомляв.

Після того, він звернувся до нотаріальної контори із метою оформити спадщину, однак йому було відмовлено, у зв`язку із тим, що він пропустив строк звернення до нотаріуса, встановлений у 6 місяців та рекомендовано звернутись до суду, що підтверджується листом від 14.08.2019 року.

Позивач був дуже здивований, оскільки вважав, що прийняв спадщину, так як був на прийомі у нотаріуса та надав свої документи. Лише через свою юридичну необізнаність він не склав нотаріально засвідчену заяву про прийняття спадщини, а нотаріус йому не повідомила про необхідність цього, незважаючи на те, що він відвідував її.

Позивач вважає, що пропустив строк прийняття спадщини із поважних причин.

На підставі викладеного, позивач просить:

визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини та визнати за ОСОБА_1 , громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 2/3 частини квартири за адресою:, АДРЕСА_2 , в порядку, спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В процесі розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. В останнє судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За вищевказаних підстав суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1993 року та Реєстраційного посвідчення від 21.07.1993 року, ОСОБА_2 (Відповідач), ОСОБА_4 (мати Позивача та дружина Відповідача) та ОСОБА_5 (бабуся Позивача ) належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (кожному по 1/3). (а.с. 6)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . (а.с. 69)

Після її смерті Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №874/97. Спадщину у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 прийняла її донька ОСОБА_4 . (а.с. 62,70)

Згідно Свідоцтва про народження від 04.02.1976 року, ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_7 . Згідно Свідоцтва про одруження від 12.07.1975 року, ОСОБА_7 вийшла одружилась та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 . Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем померлої ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_4 , спадщина складається з грошових заощаджень, які знаходяться у відділені ощадбанку. (а.с. 72)

Однак свідоцтво право на спадщину за законом 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належало померлій ОСОБА_5 нотаріусом не було видано, проте і не було відмовлено у його видачі.

Згідно Довідки № 1899 від 03.12.2018 року та довідки № 1900 від 03.12.2018 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент смерті проживали та були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Отже суд вважає, що згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963р. ОСОБА_4 прийняла спадщину після померлої ОСОБА_5 у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про смерть від 29.05.2012 року. (а.с. 51)

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка вона успадкувала після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі до свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1993 року та Реєстраційного посвідчення від 21.07.1993 року

Спадкоємцями за законом першої черги після ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , а також дочка ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . зробила заповіт, згідно якого вона заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого воно не складалось, і взагалі, все те, що на момент смерті їй буде належати і на що вона буде мати право за законом заповідає ОСОБА_1 . Вищевказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Кулаковою Л.М., у реєстрі 6-987.

З матеріалів спадкової справи, яка була заведена Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись - чоловік померлої ОСОБА_2 та дочка померлої ОСОБА_3 . (а.с. 49-50)

Нотаріусом під час заведення спадкової справи було встановлено, що існує заповіт ОСОБА_4 за номером в реєстрі №6-987 від 16.07.2010р., згідно якого ОСОБА_4 16 заповіла все своє майно ОСОБА_1 , позивачу по справі. (а.с. 55)

В матеріалах спадкової справи є лист про виклик ОСОБА_1 до нотаріальної контори, однак не має відомостей про отримання даного виклику.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що тільки 14.08.2019р. надійшла до нотаріальної контори заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини на підставі заповіту. (а.с. 60-зворот).

В позовній заяві позивач стверджує, що йому не було відомо про існування заповіту ОСОБА_4 , а тому він не поспішав оформлювати документи на спадщину.

Суд вважає, що з урахуванням відсутності відомостей в матеріалах спадкової справи про обізнаність ОСОБА_1 про наявність заповіту, суд вважає доведеним пояснення позивача про те, що він дізнався про наявність заповіту тільки в 2019р..

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Даний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 26 червня 2019 року №565/1145/17.

На підставі викладеного, суд визнає поважною причиною пропуску ОСОБА_1 звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщину після померлої ОСОБА_4 .

Судом також встановлено, що листом Суворовської державної нотаріальної контори №2162/02-14 від 14.08.2019р. встановлено, ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1218-1220,1223, 1265, 1268, 1269, 1270,1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 150,155,164,166,171,182,183,191 СК України, ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268,280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

2. Визнати поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Визнати за ОСОБА_1 , громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,8 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була спадкоємцем після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст складено та підписано 20.02.2020