Справа № 2-8844/2010
Провадження № 2-зз/201/90/2020
УХВАЛА

03 вересня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В., розглянувши у відкритому засіданні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Стрикаль Олександр Васильович, про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-8844/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

14.08.2020р. від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в особі адвоката Стрикаля О.В. (діє на підставі ордерів від 06.04.2020р.) надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову у даній цивільній справі.

На обґрунтування заяви представник боржників вказав, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2010р., яке набрало законної сили 19.09.2011р., стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 31.07.2007р. 11 493 641 грн. 32 коп.; стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 31.07.2007р. 200 грн. та у рахунок повернення судових витрат - 120 грн., а разом - 320 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007р. 135 241 грн. 70 коп.; стягнув солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007р. 200 грн.; стягнуто солідарно з з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір - 1700 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

04.102011р. за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» судом видано виконавчі листи.

Отже заходи забезпечення позову вжиті ухвалою від 29.01.2010р. діяли до 18.12.2011р.

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 14.11.2011р. відкрито виконавчі провадження № 29843171 та № 29827440.

Банк протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили (19.09.2011р.) на примусове виконання його не пред`явив, тому строк дії заходів забезпечення позову сплив 19.12.2011р.

Постановою державного виконавця від 12.03.2012р. арештована квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 . Постановою державного виконавця від 26.04.2012р. арештовані кошти боржника ОСОБА_1 на банківському рахунку.

Постановою державного виконавця від 26.04.2012р. накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 26.04.2012р. накладений арешт на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 . Постановами державного виконавця від 26.04.2012р. арештовані кошти боржника ОСОБА_2 на банківському рахунку.

Постановами державного виконавця від 13.08.2013р. знято арешт з майна - квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки квартира була реалізована на прилюдних торгах ОСОБА_4 .

Постановами державного виконавця від 22.10.2013р. повернуто виконавчий документ стягувачеві, припинено чинність арешту майна боржника, нереалізоване майно - земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , повернуто ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , оскільки торги не відбулися у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

У п. 4 постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 22.10.2014р.

Листом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19.09.2013р. повідомлено про відмову стягувача залишити за собою нереалізоване майно.

Банк в межах визначених п. 4 постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві не виявив бажання повторно пред`явити на примусове виконання виконавчий лист. Іншого майна, на яке може бути звернуте стягнення, у боржників не виявлено.

У Єдиному реєстрі боржників Міністерства юстиції України станом на 27.07.2020р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боржниками не значаться.

На думку заявників, відпала необхідність в існуванні заходів забезпечення позову, оскільки банк відмовився залишити за собою нереалізоване майно боржників.

На підставі вищевикладеного, просив скасувати заходи забезпечення позову вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2010 року у справі № 2-8844/2010.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені, про що в матеріалах справи є відповідні докази, про причини не явки суд не сповістили.

Так, представник позивача (стягувача) АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про дату місце і час розгляду цієї заяви (а.с. 56), правом на участь в судовому засіданні не скористався, жодних заяв суду не надав.

Слід зазначити, що від представника заявників адвоката Кілічави Т.М. (діє на підставі ордерів від 28.08.2020р.) 31.08.2020р. до суду надійшла заява про розгляд справи, що призначена на 03.09.2020р., в режимі відеоконференція (а.с. 59-60), тобто з порушенням установленого ч. 2 ст. 212 ЦПК України п`ятиденного строку на її подання, тому суд відмовив у її задоволенні.

Розгляд справи відбувається відповідно до ст. 158, 223, ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін і без фіксації судового процесу технічними засобами.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами заявників про скасування забезпечення позову, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Встановлено, що дійсно в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 20.01.2010р. перебувала цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалами судді ОСОБА_5 від 29.01.2010р. відкрито провадження та вжито заходи забезпечення позову (а.с. 1, 37, том 1).

Заочним рішенням суду від 28.12.2010р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2011р. (а.с. 150-152, том 1), позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» частково задоволені (а.с. 99-101, том 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 28.12.2011р. рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду залишені без змін ( а.с. 185-186).

Судом з матеріалів справи також установлено, що 05.11.2013р. з аналогічною заявою, про скасування заходів забезпечення позову, до суду звертався представник відповідачів ОСОБА_6 (а.с. 188-189, тому 1).

Ухвалою суду від 12.11.2013р., яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.03.2014р., в задоволенні заяви відмовлено (а.с. 248-249 том 1). Підставою відмови слугувала відсутність доказів фактичного виконання рішення суду.

28.04.2014р. представником відповідачів ОСОБА_7 повторно була подана заява про скасування заходів забезпечення позову, яка ухвалою суду від 11.04.2014р. розглянута та в задоволенні заяви було відмовлено (а.с. 44-46 том 2). Підстава відмови, відсутність підтвердження виконання рішення суду.

09.06.2015р. повторно надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову, яка неодноразово розглядалася після скасування апеляційним судом ухвал районного суду про відмову в задоволенні заяви і остаточно, 09.03.2016р. ухвалою суду, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. (а.с. 207-209 том 2), в задоволенні заяви відмовлено у зв`язку з відсутністю відомостей про фактичне повне виконання рішення суду.

11.12.2018р. до суду повторно надійшла заява представника відповідачів адвоката Кілічави Т.М. (діяла на підставі ордерів на надання правової допомоги серія КВ №412196 від 04.12.2018р. та серія КВ №412197 від 04.12.2018р.), про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді ОСОБА_5 від 29.01.2010р. з посиланням на те, що рішення суду виконано за рахунок всього майна, належного відповідачам на праві власності. Листом від 19.09.2013р. представником банку повідомлено про відмову стягувача залишити за собою нереалізоване майно, у зв`язку з чим, 22.10.2013р. державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. Державним виконавцем ВПВР ДДВС винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, якими одночасно було припинено чинність арештів майна відповідачів. Просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 29.01.2010р. у відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.12.2018р. (під головуванням судді Ткаченко Н.В.) відмовлено у задоволенні клопотання представнику відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвокатові Кілічави Т.М. у скасування заходів забезпечення позову.

Зі змісту ухвали судді Ткаченко Н.В. видно, що суд звернув увагу заявників на те, що звертаючись до суду із черговою заявою про скасування заходів забезпечення позову, представник відповідачів, як і в попередніх заявах про скасування заходів забезпечення позову, посилається на те, що листом від 19.09.2013р. представник банку відмовився залишити за собою нереалізоване майно і постановою від 22.10.2013р. виконавчий документ повернуто (ті ж самі обставини були вказані у кожній з вище перелічених заяв).

Представник відповідачів посилається на те, що листами ВПВР ДВС від 18.11.2014р. та 27.04.2015р. надано відповіді, що банк не звертався повторно із заявами про прийняття виконавчого листа до виконання і стягувачу не поновлювався пропущений строк на пред`явлення листів до виконання (що підтверджується листами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та Шевченківського районного суду м. Києва), разом з тим, доказів, на які посилається представник відповідача, до заяви про скасування заходів забезпечення позову суду не надано, так само як і не надано доказів повного виконання рішення суду (з урахуванням винесених раніше ухвал про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову).

Відповіді ВПВР ДДВС щодо відсутності на примусовому виконанні виконавчих листів, видані більш ніж 3-4 роки тому та актуальної інформації щодо наявності (відсутності) виконавчого листа на примусовому виконанні станом на день подачі заяви про скасування заходів забезпечення позову суду не надано.

У матеріалах справи а також у Єдиному реєстрі судових рішень відсутні дані про те, що відповідачі оскаржували передостанню ухвалу суду від 21.12.2018р. про відмову у скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Звертаючись до суду 14.08.2020р. із заявою про скасування заходів забезпечення позову, представник відповідачів знову, як і в попередніх заявах про скасування заходів забезпечення позову, посилається на те, що листом від 19.09.2013р. представник банку відмовився залишити за собою нереалізоване майно і постановою від 22.10.2013р. виконавчий документ повернуто (ті ж самі обставини були вказані у кожній з вище перелічених заяв).

Єдине, що додав представник це те, що у Єдиному реєстрі боржників станом на 27.07.2020р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 боржниками не є, надав відповідну копію (а.с. 44 - 45)

Однак указане не свідчить про повне виконання рішення суду від 28.12.2010р.

У Положенні про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016р. № 2432/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 12.08.2016р. за № 1126/29256, під Єдиним реєстром боржників розуміється систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Згідно із п. 6 розділу X «Єдиний реєстр боржників» цього Положення система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Таким чином, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників свідчить лише про винесення державним виконавцем відповідної постанови, якою завершується виконавче провадження. Однак означене не є доказом повного виконання рішення суду.

Таким чином, враховуючи, що належних і допустимих доказів повного виконання рішення суду від 28.12.2010р., а також доказів відсутності на примусовому виконанні виконавчих листів станом на день подачі заяви про скасування заходів забезпечення позову представником відповідачів суду не надано, то в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 223, ч. 2 ст. 247, 260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Стрикаля Олександра Васильовича, про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді ОСОБА_5 від 29.01.2010р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова