Справа № 629/3188/19
Провадження № 2-з/629/24/20
УХВАЛА

04.09.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О.А.,

за участю секретаря Торенко Ю.П.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи Лозівської міської ради Харківської області про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення збитків, відшкодування майнової і моральної шкоди.

02.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти промислову діяльність з виготовлення тротуарної плитки і виробів з залізобетону у Лозівській філії Промислово-виробничої компанії «УМБР-Бровари» у нежитловій будівлі зерносховища загальною площею 129,1 кв.м з допоміжними спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельній ділянці кадастровий №:00:000:0016, загальною площею 0,3940 га. Вважає, що продовження роботи підприємства вплине на технічну неможливість подальшого використання будівлі в якості зерносховища. Просив звільнити його від сплати судового збору з підстав передбачених Законом та витребувати з Лозівського відділу поліції матеріали кримінальних проваджень №0000045 від 29.04.2016 року та №000028 від 12.02.2019 року.

Розглянувши заяву та перевіривши матеріали справи, вважаю, що подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частинами 1 і 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п.п.4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Позивачем не надано, на оцінку суду, жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих позивачами щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Позивачем не доведено та судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову, заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову.

Крім цього, суд звертає увагу заявника, що ч.6 ст.151 ЦПК України, передбачено, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову для фізичних осіб встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені у Законі України «Про судовий збір» випадки звільнення від сплати судового збору є вичерпними.

При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. На підтвердження незадовільного майнового стану можуть бути надані: довідка, що підтверджує заборгованість з виплати заробітної плати; довідка за формою 1-ДФ про доходи (а саме про відсутність доходу за попередній рік); документи про нарахування субсидій; документи про надання соціальної допомоги малозабезпеченим; довідка про розмір пенсії, стипендії, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків та інші (ухвала ВАСУ від 03.11.2016 року по справі №820/1543/16; ухвала ВССУЦКС від 08.11.2017 по справі №363/181/16-ц; ухвала ВССУЦКС від 08.11.2017 по справі №754/4275/16-ц; ухвала ВС від 02.08.2019 по справі №761/12145/17).

Суд звертає увагу, що звільнення від сплати судового збору (чи зменшення його розміру, надання розстрочення або відстрочення) є правом суду, а не його обов`язком. Саме особа, яка звертається до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, повинна довести наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють сплату нею судового збору.

Так, ОСОБА_1 на підтвердження звільнення від сплати судового збору з підстав, передбачених Законом та скрутного матеріального становища, надав копії відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 року, де інформація про доходи відсутня; довідки Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 13.02.2020 року, згідно якої з 01.04.2019 року по 31.01.2020 року не перебуває на обліку, як безробітний; довідки Лозівського міськрайонного центру зайнятості №624, згідно якої ОСОБА_1 з 12.11.2018 року по 13.03.2019 року був зареєстрований, як безробітний та за період з 21.11.2018 року по 13.03.2019 року отримав дохід в сумі 2054,53 грн.; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якої відомості про ОСОБА_1 в реєстрі відсутні; довідки АТ КБ «Приватбанк» від 08.10.2019 року, згідно якої у ОСОБА_1 станом на 08.10.2019 року залишок по рахункам по карткам «для виплат» складає 0 грн., універсальній 1288,24 грн.; довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 11.02.2020 року, згідно якої у ОСОБА_1 відкритий рахунок і залишок коштів станом на 11.02.2020 року складає 0,00 грн. на даний час рахунок закритий. При цьому вказану заяву про забезпечення позову заявником ОСОБА_1 подано станом на 02.09.2020 року.

Враховуючи зазначене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання до Лозівського міськрайонного суду Харківської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ткаченко О.А.