ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9174/19Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/469/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін : відповідачки ОСОБА_1

її представника - ОСОБА_11

позивача - ОСОБА_2

його представника - ОСОБА_3

представника третьої особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації - Перелюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу № 607/9174/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2020 року ухваленого суддею Ромазан В.В., повний текст якого виготовлений 30 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з онуком, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні онука, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, у якому просить зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення способи участі у спілкуванні та вихованні онука.

В обгрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що ОСОБА_1 , із 25.12.2009 року перебувала у шлюбі з його сином ОСОБА_5 , під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився онук - ОСОБА_4 ,син позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Після смерті сина йому створювалися штучні перешкоди зі сторони відповідачки, у зв`язку з чим, його було позбавлено права брати участь у вихованні онука. Відповідачка ОСОБА_1 забороняє зустрічатись та проводити разом з онуком вільний час, не приймає допомогу для дитини. На підставі вищевказаного просив усунути перешкоди у спілкуванні з внуком.

Рішенням Тернопільського міськйонного суду Тернопільської області від 20 січня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з онуком, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні онука - задоволено частково.

Встановлено побачення ОСОБА_2 з неповнолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке проводити в такі дні: перша-третя субота місяця з 12.00 год. до 15.00 год., друга-четверта неділя місяця з 12-год. до 15-00 год., а також у день народження дитини, за місцем проживання неповнолітньої дитини.

Побачення та спілкування з дитиною проводити у перший рік, після набрання судового рішення законної сили в присутності матері ОСОБА_1 , в подальшому самостійно без присутності матері, а також за погодженням із матір`ю - в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання ОСОБА_2 . В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким провадження у справі закрити. В обгрунтування вимог посилається на порушення судом норм матеріального права. Вказує на те, що суд проігнорував відсутність спору з приводу участі позивача у спілкуванні та вихованні онука. Будь-яких перешкод у вихованні онука позивачу ніколи не чинила. Зазначає, що під час візиту в травні 2018 року, позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння, в присутності внука з`ясовував її особисте життя, висловлювався нецензурною лайкою, що негативно вплинуло на дитину. Фактично позивач цікавиться її особистим життям, а не внуком. Вказує на те, що Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації надала суду неповний та не обгрунтований висновок.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення , вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 вказала на те, що при подачі позову позивач не надав доказів, які б підтверджували вказані ним обставини. Вона неодноразово викликала поліцію щодо вчинення протиправних дій відносно неї свекром ОСОБА_2 під час візитів до онука. За її зверненням поліцейські заборонили позивачу приходити до неї в нетверезому стані.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представник позивача та позивач заперечили апеляційну скаргу, рішення суду вважають законним.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для ОСОБА_2 були створені перешкоди з боку ОСОБА_1 у здійсненні права на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею. Суд вважав, що позивач як дідусь малолітнього має право бачитися з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в такі дні: перша-третя субота місяця з 12.00 год. до 15.00 год., друга-четверта неділя місяця з 12-год. до 15-00 год., а також у день народження дитини, за місцем проживання неповнолітньої дитини. Побачення та спілкування з дитиною проводити у перший рік, після набрання судового рішення законної сили в присутності матері ОСОБА_1 , в подальшому самостійно без присутності матері, а також за погодженням із матір`ю - в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання ОСОБА_2 .

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі із 25 грудня 2009 року (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей подружжя №80 від 17 січня 2019 року).

Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 17 січня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільській області).

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , видана 19.02.2019 року Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Встановлено, що будинок належить на праві власності позивачу що не заперечують сторони.

ОСОБА_2 є дідом малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Довідки про склад сім`ї від 05.02.2019 р. №453, виданою Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані шість осіб - ОСОБА_2 , його дружина - ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , невістка - ОСОБА_8 , онуки - ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Як на підставу позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач із 25.12.2009 року, перебувала у шлюбі з його сином. У даному шлюбі, народився його онук - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син позивача ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Після смерті сина у ОСОБА_2 почалися непорозуміння щодо спілкування з онуком, створювалися штучні перешкоди зі сторони відповідача, у зв`язку з чим, його було позбавлено права брати участь у вихованні онука. Просив суд усунути перешкоди у спілкуванні з онуком шляхом визначення такого способу його участі у вихованні онука:, періодичні побачення кожна друга та четверта субота місяця з 10-00 год. до 16-00 год. та кожна перша та третя неділя місяця з 12-00 год. до 18-00 год. за місцем фактичного проживання відповідачки за адресою: АДРЕСА_2 , без присутності матері, з можливістю відвідування дитячих вистав, парків і зоопарків та з урахуванням стану здоров`я дитини; у день народження дитини безперешкодно спілкуватися з ним протягом не менше шести годин поспіль .

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, Рішення від 16 липня 2015 року).

За висновками Європейського суду з прав людини, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, Рішення від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Встановлено, що згідно з висновку органу опіки та піклування від 23 вересня 2019 року щодо усунення перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації вважає за доцільне встановити ОСОБА_2 побачення з онуком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., кожну 1-шу суботу та 3-тю неділю місяця із 16:00 до 17:00 год. у присутності матері за адресою: АДРЕСА_2 .

Із акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 , складеного комісією Великоберезовицької селищної ради вбачається, що власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 . Умови проживання задовільні.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами не заперечується, що між ними склалися неприязні стосунки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачу як дідусю у спілкуванні з онуком.

Баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Позбавлення позивача права щодо його участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука може позбавити останнього родинних зв`язків з дідусем, любові та турботи з боку останнього.

Суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 слід зобов`язати не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з онуком, та визначити спосіб спілкування позивачка та ї його участь у вихованні малолітнього онука.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із визначеним судом способом спілкування позивача з онуком, оскільки судом не було враховано вік дитини та ту обставину, що дитина майже три роки не спілкувалась з дідусем та втратила з ним зв`язок. Встановлений судом графік зустрічей, порушує режим малолітнього, відриває від нормального, звичайного для дитини середовища. На час розгляду даної справи дитині виповнилось тільки п`ять років, дитина проживає тільки з матір`ю та з 2018 року не спілкується з позивачем. Позивач і відповідач перебувають в неприязних стосунках.

В суді апеляційної інстанції представник Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації підтримала висновок щодо участі позивача у вихованні його онука , кожну 1-шу суботу та 3-тю неділю місяця із 16:00 до 17:00 год. у присутності матері за адресою її проживання та зазначила, що такий графік побачень відповідатиме інтересам дитини, оскільки мололітній ОСОБА_4 2015 р.н. біля трьох років не спілкувався з дідусем і забув його, а зазначений графік побачень дозволить поступово відновити родинні зв`язки між позивачем та малолітнім .

За вказаних обставин, визначений спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього онука суперечить інтересам дитини з огляду на її вік та обставини справи.

З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що з метою повного, всебічного та гармонійного розвитку малолітньої особи, найкращого забезпечення інтересів дитини, з урахуванням всіх обставин цієї справи, що мають істотне значення, необхідно визначити наступний спосіб спілкування позивача та участі у вихованні малолітнього онука : кожну 1-шу суботу та 3-тю неділю місяця із 16:00 до 17:00 год. у присутності матері за адресою її проживання .

Посилання представника відповідача на відсутність доказів, які б підтверджували існування перешкод з боку відповідача щодо участі дідуся у вихованні та спілкуванні з дитиною, не можуть бути підставою для скасування судових рішень, оскільки наявність спору з цього приводу свідчить про зворотнє.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід змінити.

Керуючись ст. 367, 374, 376 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2020 року в частині встановлення побачень ОСОБА_2 з неповнолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в першу-третю суботу місяця з 12.00 год. до 15.00 год., другу-четверту неділю місяця з 12-год. до 15-00 год., а також у день народження дитини, за місцем проживання неповнолітньої дитини та проведення побачень , спілкування з дитиною у перший рік, після набрання судового рішення законної сили в присутності матері ОСОБА_1 , в подальшому самостійно без присутності матері, а також за погодженням із матір`ю - в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання ОСОБА_2 змінити.

Встановити ОСОБА_2 побачення з онуком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожну 1-шу суботу та 3-тю неділю місяця із 16:00 до 17:00 год. у присутності матері за адресою: АДРЕСА_2 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 1 вересня 2020 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук

Судді: Г.В. Бершадська

М.В. Ходоровський