РІШЕННЯ

іменем України

"10" лютого 2020 р. 145/60/20

2/145/325/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 17 січня 2009 року між ним та ОСОБА_4 в простій письмовій формі було укладено договір міни, відповідно до якого він поміняв належну йому на праві власності земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 3, 23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, на земельну ділянку ОСОБА_4 № НОМЕР_2 площею 1,8086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

На виконання умов даного договору він передав ОСОБА_4 оригінал державного акта, який посвідчував його право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 3,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, а вона в свою чергу передала йому оригінал державного акта, яким посвідчувалося її право на земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 1,8086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

ОСОБА_4 також зобов`язалася оформити договір міни земельних ділянок у встановленому законодавством порядку, однак від нотаріального посвідчення договору ухилилася, посилаючись на хворобу. В подальшому ОСОБА_4 померла.

Її спадкоємицею за законом є ОСОБА_3 - її онука, яка прийняла спадщину в силу положень ст.1268 ЦК України. Однак будучи спадкоємцем майна ОСОБА_4 , відповідач від оформлення необхідних документів ухиляється. Внаслідок цього він не має можливості зареєструвати земельну ділянку за собою та розпоряджатись нею.

Так як вони з ОСОБА_5 домовилися щодо усіх істотних умов договору міни земельних ділянок, та відбулося повне його виконання, проте нотаріальному посвідченню договору міни перешкодила їі смерть, вважає зазначений договір дійсним.

Він правомірно набув право власності на спірну земельну ділянку внаслідок обставин, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.

Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2 кадастровий номер :01:003:0043, площею 1,8086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача Лісниченко С.В. позов визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожен має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема шляхом визнання відповідного права судом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст.131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилученню (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в простій письмовій формі було укладено договір міни, відповідно до якого позивач поміняв належну йому на праві власності земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 3,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, на земельну ділянку ОСОБА_4 №354, площею 1,8086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що не оспорюється сторонами та стверджується договором міни земельних ділянок від (а.с.5).

На виконання умов договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 оригінал державного акта, який посвідчував його право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 3,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, а ОСОБА_4 передала йому оригінал державного акта, яким посвідчувалося її право на земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 1,8086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Крім того, сторони домовились про подальше нотаріальне посвідчення укладеного договору, однак реалізувати дані наміри так і не змогли у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 .

Відповідачка ОСОБА_3 є спадкоємицею ОСОБА_4 (онука), прийняла спадщину після її смерті в силу положень ст.1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем майна ОСОБА_4 , відповідачка від оформлення необхідних документів ухиляється.

Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:003:0043, її нормативно-грошова оцінка становить 42 347,00 грн.

Відбулося повне виконання договору від 17.01.2009, оскільки ОСОБА_1 з ОСОБА_5 домовилися щодо усіх істотних умов договору міни земельних ділянок, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на вказане нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 220, 328, 334 ЦК України, ст.131 ЗК України, Постановою Пленуму ВСУ від 28 квітня 1978 року N3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2 кадастровий номер :01:003:0043, площею 1,8086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 14 лютого 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.