Справа №295/9988/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усуненя перешод у користуванні житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначає, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 21.06.2016 року її позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення задоволено.

Вказане рішення було виконане в порядку примусового виконання.

В подальшому, відповідачем продовжились чинитись перешкоди у можливості позивача потрапити до спірного житла, відповідачем змінено замок, ключі від якого позивачу не надаються.

Вказуючи на дані обставин, позивач просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , передати позивачу ключі від квартири.

Дослідивши зміст позовної заяви, доданих до неї матеріалів, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

З наданих до позовної заяви матеріалів слідує, що у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення Апеляційним судом Житомирської області від 21.06.2016 року ухвалено рішення про задоволення позову.

Тобто, на час вирішення питання про відкриття провадження по справі отримане розв`язання спору між тими самими сторонами про той самий предмет, оскільки викладення позивачем нових обставин на підтвердження перешкод у користуванні квартирою після ухвалення рішення про вселення не може усувати юридичну визначеність та обов`язковість такого рішення.

З даного приводу є необхідним звернути увагу, що відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

З огляду на викладене, у відкриття провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 186 ЦПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усуненя перешод у користуванні житловим приміщенням.

На ухвалу суду до Житомирського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов