Cправа № 482/2339/19
Провадження № 6/476/2/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2020 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залу суду справу за заявою головного державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Молчанової Антоніни Сергіївни про застосування примусового приводу боржника ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В :

05.12.2019 року головний державний виконавець Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Молчанова А.С. звернулася до суду із заявою про застосування примусового приводу боржника ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Новоодеському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходяться виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів №482/70/16 від 21.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 153000 грн., №482/70/16 від 21.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 179599,83 грн., №482/70/16 від 21.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 192315,19 грн. Свої зобов`язння за вказаними виконавчими провадженнями боржник у добровільному порядку не виконує, будь-яких дій, спрямованих на їх виконання, не здійснив. З метою примусового виконання вказаних виконавчих проваджень державним виконавцем вжито заходи щодо отримання відповідей про майновий стан боржника, наявності рахунків, відкритих на його ім`я, та зареєстрованого за ним рухомого чи нерухомого майна.

17.09.2019 року вказані виконачі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника.

28.10.2019 року на адресу боржника рекомендованим повідомленням направлено зобов`язання щодо забезпечення добровільного, безперешкодного доступу державного виконавця до його житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , на 14.11.2019 року, проте, за результатами виїзду встановлено, що боржник відсутній за місцем проживання, зайти до житлового приміщення не видалось можливим.

Посилаючись на те, що боржник жодного разу до відділу не з`явився, не повідомив про причини неявки, не виконує зобов`язання у добровільному порядку, просила винести ухвалу про примусовий привід боржника до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції за адресою: м. Нова Одеса, вул. Центральна, 179, о 10.30 год. 19.02.2020 року.

Предстаник Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, стягувач та боржник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, встановши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Так, стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення ухвалюється судом іменем України і є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, на виконанні у Новоодеському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходяться виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів №482/70/16 від 21.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 153000 грн., №482/70/16 від 21.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 179599,83 грн., №482/70/16 від 21.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 192315,19 грн. (а. с. 4-9, 38-43).

Вказані зобов`язання боржником у добровільному порядку не виконуються.

З метою примусового виконання вказаних виконавчих проваджень державним виконавцем вжито заходи щодо отримання відповідей про майновий стан боржника, наявності рахунків, відкритих на його ім`я, рухомого чи нерухомого майна, зареєстрованого за боржником (а. с. 10-11, 14, 44-47,49).

17.09.2019 року вказані виконачі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника (а. с. 3, 12-13, 48).

28.10.2019 року на адресу боржника рекомендованим повідомленням направлено зобов`язання щодо забезпечення добровільного, безперешкодного доступу державного виконавця до житлового приміщення боржника, що розташове за адресою: АДРЕСА_1 , на 14.11.2019 року (а. с. 15-16, 51), проте, за результатами виїзду встановлено, що боржник відсутній за місцем проживання, зайти до житлового приміщення не видалось можливим (а. с. 16, 53).

Так, ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує Боржника своєчасно з`являтися на вимогу виконавця. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом. Одночасно закон надає виконавцю право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п. 1); викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Привід у виконавчому провадженні здійснюється органами Національної поліції України (п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію України»). При чому як засіб процесуального примусу щодо осіб, які не виконують вимог законодавства, привід являє собою обмеження прав людини, що неможливо без наявності достатніх обґрунтованих підстав

Між тим, відповідно до ст. 2 Четвертого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Під приводом особи слід, розуміти примусове супроводження особи, до якої він застосовується для проведення виконавчих дій.

Примусове супроводження особи є обмеженням її прав на вільне пересування, гарантованого чинним законодавством. Таке право не є абсолютним, однак застосування таких обмежень має мати легітимну мету (інтереси національної чи громадської безпеки, підтримання публічного порядку, запобігання злочину, захист здоров`я чи моралі, прав і свобод інших осіб).

Метою застосування приводу відносно боржника головним державним виконавцем зазначено необхідність вчинення виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Статтею 19 Конституції Україниви значено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає недопустимим обмеження права особи на свободу пересування, застосування до неї примусового приводу, за відсутності легітимної мети для такого обмеження.

Аналізуючи наявні у справі докази та обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи міститься лише фіскальний чек про направлення боржнику зобов`язання щодо забезпечення добровільного, безперешкодного доступу державного виконавця до житлового приміщення боржника на 14.11.2019 року (а. с. 17) та відстеження про вручення боржнику вказаного зобов`язання (а. с. 18, 52), що свідчить про одноразове повідомлення боржника.

Разом з тим, заявником не доведено про обізнаність боржника щодо відкриття вищевказаних виконавчих проваджень про стягнення з нього заборгованості та направлення на його адресу постанов про відкриття виконавчих проваджень чи інших викликів у відповідності до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто, вищевказане свідчить про те, що державним виконавцем не вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення боржника про наяність відкритих виконавчих проваджень та його виклику.

Отже, оскільки додані до заяви матеріали виконавчого провадження не свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, більш того, у матеріалах справи взагалі відсутні дані про повідомлення боржника про такі зобов`язання та його виклик до органів державної виконавчої служби належним чином, суд вважає, що у задоволенні заяви головного державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Молчанової А.С. про застосування примусового приводу боржника ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви головного державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Молчанової Антоніни Сергіївни про застосування примусового приводу боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Чернякова