№ провадження 2/495/1249/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

17 лютого 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С., Ткаченко О.М.,

Справа № 495/10807/19,

за участю учасників справи:

від позивача особисто ОСОБА_1 ,

від відповідача особисто ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя,

представника позивача на підставі ордеру № НОМЕР_1 ОСОБА_3 ,

представника відповідача на підставі ордеру серії ОД № 356257 - Лавроневич С.А.

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя, просить суд : стягнути з відповідача на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській області 28.07.2015 року.

На сьогоднішній день вона потребує матеріальної допомоги, оскільки в неї відсутні будь-які доходи, заробітна плата та пенсія та доходи від використання майна, які забезпечували б їй прожитковий мінімум, що встановлений законом.

Вказує, що єдиним джерелом її доходу є лише компенсація фізичній особі, яка надає соціальні послуги, які не забезпечують їй прожитковий мінімум.

При цьому, вказує, що вона змушена винаймати житло, сплачуючи за це 1500 грн щомісяця як орендну плату за договором оренди квартири від 25.10.2015 року.

Окрім того, зазначає, що потребує матеріальної допомоги у зв`язку з хворобою та витратами на лікування.

На підставі усього вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом.

20 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням осіб.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував повністю, вказуючи на їх безпідставність.

Мотиви своєї незгоди з позовом виклав у своїх письмових запереченнях від 04.02.2020 року, згідно яких відповідач вказав, що в даному випадку позивач є працездатною особою, адже в виписці з медичної картки, на яку в позові посилається позивач, не вказується, що вона не може працювати, до того ж виписним епікризом за 2015 рік встановлено, що при виписці з лікарні її стан задовільний та поліпшений.

Позивач по справі не є інвалідом або людиною похилого віку.

Також вказав, що позивач посилається на те, що вона нібито змушена винаймати житло та сплачувати за це 1500 грн на місяць.

На підтвердження цього надає суду копію договору оренди квартири від 2015 року. Вважає, даний договір був складений в теперішній час, та не відповідає вимогам закону, так він укладений у 2015 році на необмежений час та всупереч ст. 794 ЦК України не був нотаріально посвідчений.

Крім того, відомості про сплату податку орендодавцем до договору не залучені, а отже він є нікчемним.

Вказує, що взагалі є незрозумілим ствердження позивача щодо оренди квартири, адже позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , де вона фактично і мешкає.

До того ж, відповідач зазначив, що він офіційно не працевлаштований /працює за приватним наймом/, мешкає разом зі своєю хворою матір`ю похилого віку, надає їй матеріальну допомогу, крім того надає допомогу своїй дочці.

До того ж, зазначає, що проходить обстеження та лікування з приводу хронічного інфекційного захворювання та має вроджене хронічне захворювання серця.

Він сам знаходиться у тяжкому матеріальному становищі.

На даний час у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом відповідача до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Вважає, що подання позивачем позову про стягнення з нього аліментів на утримання дружини є наміром шахрайським чином покращити своє матеріальне становище, адже вона є працездатною.

З урахуванням вищевказаних обставин, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони з 28.07.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

У відповідності до довідки № 1169 від 27.11.2019 року, ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та охорони здоров`я Білгород-Дністровської РДА і отримує компенсацію як фізичній особі, як надає соціальні послуги, з 19.02.2019 року по 22.12.2034 року.

Згідно Відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів від 15.12.2019 року, ОСОБА_1 не отримувала доходів з 2016 року по ІІІ квартал 2018 року.

У 4 кварталі 2018 року отримала соціальні виплати у розмірі 2400 грн. Інформація про доходи І кварталу 2019 року відсутні.

Згідно договору оренди квартири, укладеного орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ОСОБА_1 , остання винаймає квартиру в АДРЕСА_3 .

Згідно п.3.1. договору, за користування наданим майном, орендар зобов`язаний сплачувати плату у розмірі 1500 грн.

Посилаючись на важке матеріальне становище, позивач також приєднала до матеріалів справи виписний епікриз з історії її хвороби № 4573/168, про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 20.06.2015 року по 30.06.2015 року та виписку із медичної карти амбулаторного /стаціонарного/ хворого від 03.12.2019 року, згідно якої позивачу встановлений діагноз: остеохондроз грудного та поперекового відділу хребта. Хронічний еритоматозний гаструм гастит, бульбіт, стан нестійкої ремісії. Екстирпація тіла матки разом з придатками із приводу міоми тіла матки, кісти правого яєчника. Внутрішньопротоковий папіломатоз лівої молочної залози стан після оперативного лікування. Дифузний вузловий зоб І-ІІ ступеню.

Позивач також приєднала до матеріалів справи Індивідуальні відомості з реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 за 1999-2014 роки.

Разом з тим, суд ставиться критично до наданих відомостей, адже позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2015 року, а тому у розгляді спору про стягнення аліментів даної категорії справи недоцільно брати до уваги докази, щодо матеріального становища стягувача аліментів до реєстрації шлюбу.

Відповідно ч.ч.1,2,3 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

У відповідності до ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

На підставі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.

Суд погоджується з ствердженнями представника відповідача наданих в судовому засіданні, що позивач не підпадає під категорію непрацездатних осіб.

Разом з тим, надані відповідачем докази, в обґрунтування його заперечень з приводу звернення його матері до Білгород-Дністровського ВП ГУНП та письмових пояснень його доньки, заяви про підтримання вимог про розірвання шлюбу, судом до уваги не приймаються, оскільки звернення його матері до Білгород-Дністровського ВП ГУНП із заявою не стосується предмету розгляду справи, адже у ньому йдеться про погрози та побиття її сина невідомою особою, що не має відношення до розгляду даної цивільної справи; письмові пояснення доньки про необхідність виплати заборгованості по аліментам її батьком у розмірі 8000 грн не впливають на обсяг зобов`язань зі сплати аліментів на утримання дружини, за наявності на те правових підстав, а розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу у сенсі розуміння ч.1 ст 76 СК України.

Однак, суд також звертає увагу на визначену чинним законодавством підставу, що надає право на утримання другому з подружжя.

Позивачем не надано суду жодного належного та достовірного доказу того факту, що вона є непрацездатною особою, тобто особою з інвалідністю I, II чи III групи або особою, яка досягла пенсійного віку, як встановлено законодавцем у нормах Сімейного кодексу.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи усе вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволені бути не можуть.

В зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог позивача, того, що вона звільнена від сплати судового збору за подання позову щодо стягнення аліментів, віднести вказані витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 75, 76, 79, 80 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 131,133, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН: НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІПН: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складений 21 лютого 2020 року.

Суддя: