Справа 752/9234/18
провадження № 6/752/75/20
УХВАЛА

02.09.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 25.07.2019 року, заінтересовані особи: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебувала справа за поданням державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Бондаренка М.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року, подання державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Бондаренка М.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України було задоволено, та обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортів до виконання зобов`язань, покладених на неї згідно виконавчого листа № 2/205/477/16, виданого 15.03.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, а такод виконавчого листа № 205/2763/16-ц, виданого 24.10.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

В липні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду із клопотанням про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2018, встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань по виконавчому провадженню № 53078314. Разом з цим, в межах здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника ОСОБА_1 . Таким чином, державним виконавцем контролюються усі кошти та майно, яке належить боржниці. Як зазначає представник боржника, ОСОБА_1 не ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань, однак вона позбавлена можливості виконати їх в силу відсутності коштів, оскільки єдиним джерелом доходів останньої є пенсія. Разом з цим, стан здоров`я відповідає віку божника, якій є 70 років, а постійний стрес та складна економічна ситуації в її родині призвели до погіршення стану її здоров`я. Зазначає, що боржниця потребує виїду за кордон до медичного центру, де вона перебуває на обліку, що підтверджується довідкою медичного центру Св.Луки. З огляду на викладене, сторона боржника вимушена звернутись до суду із даним клопотанням.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, визначено для розгляду зазначеного клопотання головуючого суддю ОСОБА_4

В зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 , відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 20.08.2020 року № 761, було здійснено повторний автоматизований розподіл справи, та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П.

Сторони для розгляду клопотання в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазаревої А.І. від 24.06.2016 відкрито виконавче провадження № 51491858, на підставі виконавчого листа № 2/205/477/16, виданого 15.03.2016 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 612533,00 грн.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенка В.А. від 09.12.2016 відкрито виконавче провадження № 53078314, на підставі виконавчого листа № 205/2763/16-ц, виданого 24.10.2016 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 493953,33 грн.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка М.В. від 25.01.2018, об`єднано виконавчі провадження № 51491858 та № 53078314 у зведене виконавче провадження № 53078314.

Судом також встановлено, що в рамках виконання рішень суду, державним виконавцем винесені постанови про арешт коштів та майна боржника.

В межах виконавчого провадження, державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренко М.В. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2018, вказане подання державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренка М.В. задоволено, обмежено громадянку України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортів громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених на неї згідно виконавчого листа № 2/205/477/16, виданого 15.03.2016 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, а також виконавчого листа № 205/2763/16-ц, виданого 24.10.2016 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, в липні 2019 року представником ОСОБА_1 було подано клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, накладеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року, яка перебувала в проваджені судді ОСОБА_4 та на даний час в провадженні судді Чередніченко Н.П.

Крім того, було встановлено, що в січні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 також звернувся до суду із заявою про скасування заборони виїзду за межі України, яка була накладена ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2020 року, заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , заінтересована особа: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, було задоволено. Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 , встановлене ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2018 у справі № 752/9234/18.

Однак, постановою Київського апеляційного суду від 21.07.2020 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2020 року було скасовано та в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України відмовлено.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог клопотання ОСОБА_1 , подане її представником в липні 2019 року, суд приймає до уваги те, що згідно із ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

При цьому, стаття 441 ЦПК України не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 не виконала зобов`язань за виконавчими листами, виданими Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 612 533,00 грн та у сумі 493 953,33 грн. та, наразі, на виконанні перебуває зведене виконавче провадження, яке, на сьогодні, не закінчене, та зворотнього матеріали справи не містять.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

У справі «Soering vs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Суд вважає, що виконання рішення суду фактично унеможливлене через ухилення боржника від його виконання, та доказів зворотному матеріали справи не містять, а тому обмеження у виїзді є єдиним засобом впливу на боржника для виконання рішення суду.

Посилання сторони боржника на незадовільний стан здоров`я та необхідність проведення консультацій в іноземних клініках щодо проведення лікування судом до уваги не приймається, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності проведення лікування саме поза межами України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що стягувач ОСОБА_3 зазначає, що долучена до заяви представником боржниці копія довідки медичного центру Св. Луки не є направленням лікувального закладу для проведення невідкладного оперативного втручання саме за кордоном, відсутність якого ставить під загрозу її здоров`я та життя, а носить суто рекомендаційний характер.

Слід вказати, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази, які свідчать, що боржниця ОСОБА_1 не має можливості отримати відповідну консультацію у вітчизняних медичних закладах.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Окремо варто відзначити, що стороною боржника не надано суду доказів, які свідчать, що вона вживає всіх засобів для виконання судових рішень про стягнення з неї на користь стягувача грошових коштів за рахунок належного їй на праві власності майна, як і не надано суду доказів належного виконання рішень в повному обсязі та/або частково.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що доводи заяви не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та судом не встановлено підстав та обставин, з якими закон пов`язує можливість скасування заборони виїзду за межі України, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 11-13, 18, 19, 23, 42, 43, 48, 49, 76-81, 89, 158, 247, 258-260, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 25.07.2019 року, заінтересовані особи: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Чередніченко