Провадження №22-ц/812/384/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2020 року м. Миколаїв

справа № 489/98/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у праві спільної сумісної власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Когіна Андрія Валерійовича - на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 06 грудня 2019 року у складі судді Рум`янцевої Н.О., повний текст судового рішення складений 10 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у праві спільної сумісної власності

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 1990 року по теперішній час.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_1 остаточно просила:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя: будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :04:009:0008) за адресою АДРЕСА_1 , на якій розташований зазначений вище будинок; статутний капітал ТОВ «Сайгон» розміром 60 500 грн.; магазин за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлову будівлю загальною площею 233,3 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлову будівлю загальною площею 367,3 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; судно (яхта) УНА 7080, регістровий номер 3-203590; човен моторний «Прогрес-4», УНА 0995; автомобіль TOYOTA LandCruser I, 2008 p.в., д.н. НОМЕР_1 ; автомобіль TOYOTA LandCruser Р, 2011 р.в., держ. н. НОМЕР_2 ; автомобіль марки DAF 400, 1994 р.в., р.н. НОМЕР_3 ; автомобіль марки ГАЗ 5201 ГЗСА 3702, 1989 р.в., р.н. НОМЕР_4 ; автомобіль марки ВАЗ 2107, 1990 р.в., р.н. НОМЕР_5 ; автомобіль марки ЗИЛ 4314 10, 1988 р.в., р.н. НОМЕР_6 ; автомобіль марки ЗИЛ 138 А, 1985 р.в., р.н. НОМЕР_7 ; автомобіль Volksvagen Man 8. 150, 1986 р.в., держ.н. НОМЕР_8 ; автомобіль марки ЗИЛ 4316 10, 1987 р.в., р.н. НОМЕР_9 ,; саморобний ТЗ, 2008 р.в., д.н. НОМЕР_10 , автомобіль DAF 95 XF 430, 2000 р.в., д.н. НОМЕР_11 ; причіп FRUEHAUF SREAM, 1999 р.в., д.н. НОМЕР_12 ; причіп SAMRO RE 326, 2002 р.в., д.н. НОМЕР_13 ; автомобіль DAF 95 XF 12580, 2002 р.в., д.н. НОМЕР_14 ; автомобіль марки ЗИЛ , 1992 р.в., д.н. НОМЕР_15 ; автомобіль LEXUS ES, номерний знак НОМЕР_16 ; автомобіль марки ЗИЛ 431610, номерний знак НОМЕР_17 ; автомобіль марки MERSEDES-BENZ 210 D, номерний знак НОМЕР_18 ; об`єкт незакінченого будівництва - двоповерховий бокс-причал (за первинними документами № 39) на території ТОВ «Причал» та ОГК «Елінг», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , м. Очаків, вул. Рибацька, 9-А.

- визнати за нею право власності: на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 з усіма будівлями та приміщеннями; Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :04:009:0008) за адресою АДРЕСА_1 , на якій розташований зазначений вище будинок; Ѕ частину нежитлової будівлі загальною площею 233,3 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; Ѕ частину нежитлової будівлі загальною площею 367,3 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; повністю на автомобіль TOYOTA LandCruser I, 2008 р.в., д.н. НОМЕР_19 ; на Ѕ частину автомобіля TOYOTA LandCruser Р, 2011 р.в., держ. н. НОМЕР_2 ; на Ѕ частину автомобіля марки DAF 400, 1994 р.в., р.н. НОМЕР_3 ; на Ѕ частину автомобіля марки ГАЗ 5201 ГЗСА 3702, 1989 р.в., р.н. НОМЕР_4 ; на Ѕ частину автомобіля марки ВАЗ 2107, 1990 р.в., р.н. НОМЕР_5 ; на Ѕ частину автомобіля марки ЗИЛ 4314 10, 1988 р.в., р.н. НОМЕР_6 ; на Ѕ частину автомобіля марки ЗИЛ 138 А, 1985 р.в., р.н. НОМЕР_7 ; на Ѕ частину автомобіля Volksvagen Man 8. 150, 1986 р.в., держ.н. НОМЕР_8 , 1986 р.в.; на Ѕ частину автомобіля марки ЗИЛ 4316 10, 1987 р.в., р.н. НОМЕР_9 ; на Ѕ частину саморобного ТЗ, 2008 р.в., д.н. НОМЕР_10 ; на Ѕ частину автомобіля DAF 95 XF 430, 2000 р.в., д.н. НОМЕР_11 ; на Ѕ частину причепу FRUEHAUF SREAM, 1999 р.в., д.н. НОМЕР_12 ; на Ѕ частину причепу SAMRO RE 326, 2002 р.в., д.н. НОМЕР_13 ; на Ѕ частину автомобіля DAF 95 XF 12580, 2002 р.в., д.н. НОМЕР_14 ; на Ѕ частину автомобіля марки ЗИЛ , 1992 р.в., д.н. НОМЕР_15 ; на Ѕ частину вартості будівельних матеріалів та вартості будівельних та інших робіт на незакінчене будівництво боксу-причалу № НОМЕР_20 , що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , приблизною загальною вартістю 364 540 грн., стягнувши з відповідача на її користь компенсацію в розмірі 182 270 грн., тобто Ѕ частину затрачених коштів;

- стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину статутного капіталу ТОВ «Сайгон», статутний капітал якого складав 60 500 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2019 року позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : житловий будинок АДРЕСА_1 ; магазин з дитячим кафе, загальною площею 61,6 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлову будівлю загальною площею 233,3 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; нежитлову будівлю загальною площею 367,3 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 ; земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :04:009:0008), що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю «Сайгон», зареєстрований за адресою: м. Миколаїв, вул. Легпромівська, 12; автомобіль TOYOTA LandCruser I, 2008 pоку випуску, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль TOYOTA LandCruser Р, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки DAF 400, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ; автомобіль марки ГАЗ 5201 ГЗСА 3702, 1989 року випуску, державний номер НОМЕР_4 ;автомобіль марки ВАЗ 2107, 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_5 ;автомобіль марки ЗИЛ 4314 10, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_6 ;автомобіль марки ЗИЛ 138 А, 1985 року випуску, державний номер НОМЕР_7 ; автомобіль Volksvagen Man 8. 150, 1986 року випуску, державний номер НОМЕР_8 ;автомобіль марки ЗИЛ 4316 10, 1987 року випуску, державний номер НОМЕР_9 ;саморобний транспортний засіб, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_10 ;автомобіль DAF 95 XF 430, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_11 ;причіп FRUEHAUF SREAM, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_12 ;причіп SAMRO RE 326, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_13 ;автомобіль DAF 95 XF 12580, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_14 ; автомобіль марки ЗИЛ , 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_15 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на: Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 ; Ѕ частки земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :04:009:0008), що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; Ѕ частки магазину з дитячим кафе, загальною площею 61,6 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; Ѕ частку нежитлової будівлі загальною площею 233,3 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; Ѕ частки нежитлової будівлі загальною площею 367,3 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 ; Ѕ частки автомобіля TOYOTA LandCruser I, 2008 pоку випуску, державний номер НОМЕР_1 ; Ѕ частки автомобіля TOYOTA LandCruser Р, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2 ; Ѕ частки автомобіля марки DAF 400, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ; Ѕ частки автомобіля марки ГАЗ 5201 ГЗСА 3702, 1989 року випуску, державний номер НОМЕР_4 ; Ѕ частки автомобіля марки ВАЗ 2107, 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_5 ; Ѕ частки автомобіля марки ЗИЛ 4314 10, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_6 ; Ѕ частки автомобіля марки ЗИЛ 138 А, 1985 року випуску, державний номер НОМЕР_7 ; Ѕ частки автомобіля Volksvagen Man 8. 150, 1986 року випуску, державний номер НОМЕР_8 ; Ѕ частки автомобіля марки ЗИЛ 4316 10, 1987 року випуску, державний номер НОМЕР_9 ; Ѕ частки саморобного транспортного засобу, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_10 ; Ѕ частки автомобіля DAF 95 XF 430, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_11 ; Ѕ частки причіпа FRUEHAUF SREAM, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_12 ; Ѕ частки причіпа SAMRO RE 326, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_13 ; Ѕ частки автомобіля DAF 95 XF 12580, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_14 ; Ѕ частки автомобіля марки ЗИЛ , 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_15 .

В частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділу майна подружжя, а саме: статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Сайгон», зареєстрованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Легпромівська, 12; автомобілю LEXUS ES, номерний знак НОМЕР_16 ; автомобілю марки ЗИЛ 431610, номерний знак НОМЕР_17 ; автомобілю марки MERSEDES-BENZ 210 D, номерний знак НОМЕР_18 ; судна (яхта) УНА 7080, регістровий номер 3-203590; човна моторного «Прогрес-4», УНА 0995; об`єкт незакінченого будівництва - двоповерховий бокс-причал № НОМЕР_20 на території ТОВ «Причал» та ОГК «Елінг», що розташований за адресою: АДРЕСА_5 ; стягнення компенсації Ѕ частки затрачених коштів на об`єкт незакінченого будівництва - двоповерхового боксу-причалу № НОМЕР_20 на території ТОВ «Причал» в розмірі 182 270 грн.; стягнення Ѕ частини статутного капіталу ТОВ «Сайгон відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8810грн. 00коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Когін А.В. - просив скасувати рішення в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділу земельної ділянки, площею 0,1000 га (кадастровий номер :04:009:0008), що розташована за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що ця земельна ділянка набута відповідачем у приватну власність на підставі рішення Миколаївської міської ради та є його особистою приватною власністю, а тому не може входити до переліку майна, яке є сумісно нажитим подружжям та не підлягає поділу.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивачка не скористалася.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник адвокат Когін А.В. підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, зазначивши, що з висновком суду першої інстанції щодо поділу майна незгодні тільки щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , на якій розташований поділений між сторонами житловий будинок. В іншій частині з рішенням суду згодні.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Константиновський Г.Б. вважали апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, та просили рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони з 09 червня 1990 року по теперішній час перебувають у зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу сторони набули право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 15). Відповідач не заперечував, що вказане нерухоме майно є спільним майном подружжя та погодився щодо поділу його між ним та позивачкою у рівних частках.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :04:009:0008), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 648214, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 09.06.2011 року № 6/28 (т. 2 а.с. 103).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 Земельного Кодексу України також передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду.

Виходячи із вищевикладених вимог закону та враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2710цс15, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки за позивачкою ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , то вона набуває і право власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок, пропорційно розміру її частки у спільній власності на цей будинок.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна земельна ділянка не є спільною власністю подружжя спростовуються наступним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі чч. 1 та 2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Так, Законом України від 11 січня 2011 року №2913-VI "Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя", який набрав чинності 8 лютого 2011 року, статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою, якою передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності 13 червня 2012 року, частину п`яту статті 61 СК України було виключено та частину першу статті 57 цього Кодексу доповнено пунктами 4 і 5 такого змісту: "4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України ";

Отже, на час набуття відповідачем у власність в порядку приватизації спірної земельної ділянки (09 червня 2011 року) відповідно до діючого на той час законодавства така земельна ділянка належала до спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в частині визнання спірної земельної ділянки спільним майном подружжя та її поділу, то відповідно ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_2 адвокатом Когіним Андрієм Валерійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

_____________________________________________

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.