Справа № 444/439/19 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/1618/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Ясиновського Р.Б. від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 78831 грн. 77 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Вказане рішенняоскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення та прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказує, що належним чином виконує як рішення суду так і свої батьківські обов`язки, справно сплачує аліменти призначені на утримання свого неповнолітнього сина, що підтверджується квитанціями «ПриватБанку». Вважає, що оскільки аліменти стягуються щомісячно підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів немає. Зазначає, що відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 12.03.2020 року №53058056/11 наданої Подільським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відповідь на адвокатський запит Сєрова О.В. від 06.03.2020 року станом на 12.03.2020 року заборгованість у ОСОБА_1 по сплаті аліментів відсутня. Звертає увагу, що даний розрахунок-заборгованості Відповідач не міг долучити як доказ до матеріалів справи при ухваленні заочного рішення, яке зараз оскаржується так як не знав про його розгляд. Проте при відвідуванні сина у свою сторону чує лайку з боку колишньої дружини та її матері (тещі), сина не пускають до нього, закривають у хаті. Теща свідомо чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, закривається у хаті, провокує сварку, не допускає його до сина. Також вважає, що дії Позивача по намаганню нібито позбавити його батьківських права через нібито те, що він не цікавиться дитиною та не бере участі ні в його вихованні ні в утриманні, та намагання зробити його злісним неплатником аліментів є цинічним зловживанням та введенням суду в оману з незрозумілою йому метою.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 5, ст. 13, ч.ч.1,2 ст. 81, ч.3 ст. 131, ч.6 ст. 141, ч.1 ст. 280 ЦПК України, ст.ст. 180, 196 СК України, постанову Верховного Суду у справі №333/6020/16-ц від 03.04.2019р., та задовольняючи позов, виходив з того, що Жовківським районним судом Львівської області прийнято рішення від 19 жовтня 2015 року, яким вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження по стягненню аліментів з відповідача відкрите Подільським районним відділом ДВС України у м. Києві 26 січня 2016 року. Суд зазначив, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів та від виконання свого обов`язку по утриманню дитини. Позивач неодноразово зверталась до виконавчої служби з проханнями вжити заходів, а також про надання розрахунків про заборгованість, проте жодного разу відповіді не отримала. Окрім цього, станом на 01 лютого 2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 11330 грн. Згідно розрахунку, проведеного у відповідності до ст. 196 СК України неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів нарахована за період з 18 березня 2016 року по 31 січня 2019 року та складає 78831,77 грн. З врахуванням наданих суду доказів, суд прийшов до висновку, що зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 . Також, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768.40 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

19.02.2019 ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі 78831,77 грн.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що Жовківським районним судом Львівської області прийнято рішення від 19 жовтня 2015 року, яким вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.Зазначає, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів, а тим самим і від виконання свого обов`язку по утриманню дитини. Позивач неодноразово зверталась до виконавчої служби з проханнями вжити заходів а також про надання розрахунків про заборгованість, проте жодного разу відповіді не отримала.Крім цього зазначає, що ОСОБА_1 має рівні з нею обов`язки по утриманню дитини відповідно до ст. 141 СК України та ст. 5 Протоколу № 7 Європейської Конвенції. Виконавче провадження по стягненню аліментів з відповідача відкрите Подільським районним відділом ДВС України у м. Києві 26 січня 2016 року.Вказує, що перший платіж по аліментах здійснено відповідачем 18 березня 2016 року, отже станом на цю дату відповідач достовірно знав про судове рішення про стягнення аліментів, відкрите виконавче провадження, а відтак і про свій обов`язок виконувати судове рішення.Крім цього вказує, що зважаючи на те, що ОСОБА_1 не погасив заборгованість по аліментах за період з 20 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року у позивача виникли законні підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів починаючи з 18 березня 2016 року по даний час.Стверджує, що станом на 01 лютого 2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 11 330 грн. Згідно розрахунку, проведеного у відповідності до ст. 196 СК України неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів нарахована за період з 18 березня 2016 року по 31 січня 2019 року та складає 78 831,77 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Згідно ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягувати такі в користь її матері ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_2 , індивідуальний ідентифікаційний № судом не встановлено) в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) кошти на утримання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_2 , індивідуальний ідентифікаційний № судом не встановлено) в розмірі 1/6 частини всіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.

Згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2016р., відкрито виконавче провадження ВП№49912809 з виконання вказаного вище рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягувати такі в користь її матері ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2019 року змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19.10.2015 року у справі № 444/1861/15-ц, провадження № 2/444/928/2015, а саме із стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) ОСОБА_1 на тверду грошову суму та вирішено стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , кошти на утримання (аліменти) неповнолітньої дитини, а саме сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено після набрання даного рішення суду законної сили, відкликати виконавчий лист, який виданий Жовківським районним судом Львівської області у справі № 444/1861/15-ц, провадження № 2/444/928/2015, а саме про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх доходів ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного щомісячно, починаючи з 20.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів та від виконання свого обов`язку по утриманню дитини. Позивач неодноразово зверталась до виконавчої служби з проханнями вжити заходів, а також про надання розрахунків про заборгованість, проте жодного разу відповіді не отримала.

Крім цього з матеріалів справи вбачається, що станом на 01 лютого 2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 11330 грн. Вказаного відповідач не спростував, доказів протилежного не надав.

Згідно розрахунку, проведеного у відповідності до ст. 196 СК України неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів нарахована за період з 18 березня 2016 року по 31 січня 2019 року та складає 78831,77 грн. Такий розрахунок відповідачем знову ж не оспорював ся, не спростований, свого альтернативного розрахунку відповідач не надавав.

Однак при обчисленні розміру неустойки, апеляційний суд, вважає, що судом першої інстанції не було враховано чинної норми закону та не враховано розміру заборгованості зі сплати аліментів, на що вказала позивачка, і який не спростований та не оспорений відповідачем, з урахуванням наданих до суду першої інстанції квитанцій про сплату аліментів.

Відповідно до вимог статті 196 СК України (в редакції, яка набрала чинності з 08 липня 2017 року та була чинною на момент звернення з уточненою позовною заявою) позивач має право на стягнення не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами, про що вказано вище.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню неустойка, нарахована за період з 18 березня 2017 року до 31 січня 2019 року у розмірі 11330 грн., що становить 100 відсотків заборгованості за аліментами за спірний період.

Вказане, також, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 26.02.2020 року у справі №208/7353/16-ц та в постанові від 20 травня 2020 року у справі №127/20291/16-ц.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів згідно Довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 12.03.2020 року, виданої головним державним виконавцем Подільського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), колегія суддів до уваги не бере, зважаючи на те, що вказана Довідка-розрахунок заборгованості по аліментах від 12.03.2020 року стосується виконавчого провадження ВП №53058056 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини всіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років та не стосується даного спору та стягнення аліментів на утримання дитини.

Зважаючи на вказане, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. Рішення ж суду першої інстанції слід змінити. А саме слід зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підлягає стягненню з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 78831,77грн. до 11330грн.

В решті рішення суду слід залишити без змін. Вказаним слід визнати доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими та таку задовольнити частково, як і заявлені позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2019 року змінити.

Зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підлягає стягненню з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 78831,77грн. до 11330грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2020р.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Т.І. Приколота

М.М. Шандра