КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №381/2244/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/9446/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В., Семенюк Т.А., із участю секретаря Потоцької О.О., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2020 року у справі за скаргою Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на постанову про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) Майданюк І.А., стягувач ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

12.05.2020 Комунальне підприємство «Фастівський комбінат комунальних підприємств» звернулося до суду із скаргою на постанову старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Майданюк І.А. від 28.04.2020 про відкриття виконавчого провадження, де просить визнати протиправною та скасувати її.

Посилається на те, що 20.02.2020 Київським апеляційним судом було розглянуто цивільну справу та прийнято постанову, якою, зокрема, стягнуто з Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 68 212,48 грн та завдану моральну шкоду - 5 000,00 грн, якій в добровільному порядку виплачені зазначені кошти з утриманням ПДФО в розмірі 13 178,44 грн та військового збору - 1 098 грн на загальну суму податків 14 276,44 грн.

Проте, ОСОБА_1 , не погоджуючись із сумою отриманих виплат, звернулася до суду та отримала виконавчий лист, який був пред`явлений до Фастівського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

29.04.2020 КП «Фастівський комбінат комунальних підприємств» отримало постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2020 року на підставі виконавчого листа №381/2244/19 від 16.04.2020 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з КП «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_1 68 212,48 грн середнього заробітку на час вимушеного прогулу та за завдану моральну шкоду - 5000,00 грн.

Комунальне підприємство «Фастівський комбінат комунальних підприємств» вважає, що рішення суду виконано повністю, а відтак немає підстав для відкриття виконавчого провадження, тому просить визнати постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2020 року протиправною та скасувати її.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2020 року скаргу Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на постанову про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Майданюк І.А., стягувач ОСОБА_1 , залишено без задоволення.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевим судом зазначено про те, що постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2020, справа №381/2244/19, стягнуто з Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних послуг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 68 212,48 грн та суму моральної шкоди - 5000,00 грн.

28.04.2020 року старшим державним виконавцем Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ ) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №61904117 про стягнення з КП «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_1 середній заробіток на час вимушеного прогулу в розмірі 68 212,84 грн та моральну шкоду - 5000,00 грн.

Відповідно до розрахунку, на який посилається скаржник, ОСОБА_1 , на виконання рішення суду у справі №381/2244/19, за вимушений прогул були нараховані кошти в розмірі 68 212,48 грн, з них утримано ПДФО 12 278,25 грн, військовий збір - 1 023,19 грн, всього утримано 13301,44 грн, до сплати 54 911,04 грн; моральної шкоди нараховано 5 000,00 грн, утримано 900,00 грн, військовий збір 75,00 грн, усього утримано 975,00 грн, до сплати - 4 025,00 грн.

Оскільки в постанові Київського апеляційного суду від 20.02.2020 року не було зазначено, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена без урахування податків і зборів, скаржник вказує, що ними 10.03.2020 року фактично була виконана постанова, кошти виплачені в повному обсязі.

28.04.2020 року старшим державним виконавцем у ВП №61904117 винесено постанову про виправлення помилки у виконавчому документі, а саме: у постанові про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2020, згідно заяви стягувача заборгованість по виконавчому листу становить 13 376,44 грн.

У відповідності до абзацу першого частини четвертої ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Таким чином, у разі отримання виконавцем заяви стягувача про примусове виконання рішення та виконавчого документа і при відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець у визначений законом строк виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

При вирішенні питання відкриття виконавчого провадження виконавець не має обов`язку перевіряти доведеність факту невиконання судового рішення боржником в добровільному порядку, тому доводи боржника не спростовують правомірність оскаржуваної постанови.

Виходячи з викладеного, враховуючи те, що згідно встановлених судом обставин стягувачзвернувся до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання постанови суду, підстав для повернення даного виконавчого документа стягувачу не було, відтак суд вважає,що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і не порушує права боржника, тому скарга не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Комунальне підприємство «Фастівський комбінат комунальних підприємств» подало апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2020 року року скасувати та скасувати постанову державного виконавця.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити без задоволення заявлені апеляційні вимоги, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2020 стягнуто з Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних послуг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 68 212,48 грн та моральну шкоду - 5000,00 грн ( а.с. 6-27 ).

На підставі зазначеного судового рішення 16 квітня 2020 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист ( а.с. 57 ).

Комунальним підприємством «Фастівський комбінат комунальних послуг» на користь ОСОБА_1 и в добровільному порядку виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі, зокрема, 04.03.2020 - 12 212,48 грн, 06.03.2020 - 20 500 грн, 10.03.2020 - 22 198,56 грн, та моральну шкоду - 10.03.2020 в розмірі 4 925 грн ( а.с. 28, 29, 30, 31 ).

Незважаючи на це,ОСОБА_1 22 квітня 2020 року звернулась до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) із заявою про стягнення на її користь 13 376,44 грн за вказаним листом ( а.с. 50 ).

Постановою старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ ) від 28.04.2020 року відкрито виконавче провадження ВП №61904117 про стягнення з КП «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку на час вимушеного прогулу в розмірі 68 212,84 грн та 5 000,00 грн моральної шкоди, а пізніше - виправлена помилка у сумі, що підлягала стягненню, та зазначена до стягнення в розмірі 13 376,44 грн ( а.с. 52, 54 ).

Таким чином, як встановлено місцевим судом, державний виконавець при ухваленні оскаржуваної постанови дотримався вимог закону, зокрема положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», діяв, при цьому, в межах своїх повноважень і право заявника не було порушено, а відтак, правомірно прийшов до висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, про залишення без задоволення заяви Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних послуг».

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції, а відтак - не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

При цьому, інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про добровільне виконання судового рішення в зазначеній частині, незазначення в судовому рішенні апеляційного суду долі податків та зборів, звернення до цього суду із заявою про роз`яснення судового рішення, з точки зору суду другої інстанції та у силу викладеного, не спростовують висновок суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених підприємством вимог.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, судове рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» залишити без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2020 року у справі за скаргою Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на постанову про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) Майданюк І.А. - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Т.А. Семенюк