Номер провадження 2/656/43/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року Іванівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.М.

за участі секретаря Костенко Н.С.

представника позивача Реуцької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка Херсонської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 15.01.2014 року, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 16.01.2014 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач особистим підписом підтвердив, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, станом на 19.07.2018 року має заборгованість за договором у розмірі 116619,09 грн., із яких: 6316,77 грн. - заборгованість за кредитом; 110302,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 15.01.2014 року по 01.12.2017 року. Просить суд стягнути з відповідача - 116619,09 грн. заборгованості по кредитному договору та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Представник позивача Реуцька І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному об`ємі, додавши, що відповідач підписавши заяву від 15.01.2014 року ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в т.ч. з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку. Щодо перевипуску ОСОБА_1 кредитної карти слід розуміти випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку , а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в т.ч. і на перевипущеній картці. (16.01.2014 HEAD-OFFICE проводка роздана пакетом GROUPDEALS UAH 2715,00). Перевипуск карти відповідачем підтверджується банківською випискою по картковому рахунку та не потребує укладання нового договору. Відповідач здійснював погашення заборгованості вже на перевипущену карту. 16.01.2014 року відповідачем було знято 2700 грн, що підтверджується випискою по карті.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково на суму 2800 грн, в іншій частині позовних вимог просив відмовити (а.141). З письмових заперечень на позов, вбачається, що відповідач не заперечує тих обставин, що ним було отримано кредитну картку «Gold» з лімітом 2800 грн, з якої 15.01.2014 року він зняв 2500 грн та ще 100 грн. - 16.01.2014 року. Більше кредитною карткою не користувався. Обставин щодо збільшення йому банком кредитного ліміту та використання ним цих коштів він не визнає, а отже не згоден щодо стягнення з нього розміру заборгованості по тілу кредиту в сумі 6316,77 грн; також не згоден з розміром відсотків за користування кредитом за період з 15.01.2014 р. по 01.12.2017 р. в сумі 110302,32 грн, оскільки зі змістом тарифів та умов і правил надання банківських послуг, які додані до позову, він не ознайомлювався та з ними не згодний. У анкеті-заяві від 15.01.2014 року, яка ним підписана, процентна ставка не зазначена, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків, як оплату за користування кредитними коштами. Крім того, просив суд застосувати до вимог про стягнення відсотків строк позовної давності (а.с.106-109).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2014 року ОСОБА_1 став клієнтом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та отримав кредитну картку «Універсальна», шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку № НОМЕР_1 , зі строком дії до вересня 2016 року (а.с.14).

16 січня 2014 року ОСОБА_1 було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» № НОМЕР_2 , зі строком дії до серпня 2017 року, та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2800 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування (а.с.71).

Наведені обставини відповідачем не заперечуються.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» /п.1.7 Статуту АТ КБ «ПриватБанк»/ (а.с.45-46).

Згідно із наданим Банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 19 липня 2018 року становить 116619,09 грн., яка складається з 6316 грн. 77 коп. заборгованості за кредитом, 110302 грн. 32 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 15.01.2014 року по 01 грудня 2017 року та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. (а.с.9-12).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Уст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1 та 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 15 січня 2014 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15 січня 2014 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", «Універсальна Gold», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", «Універсальна Gold», та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що наданий позивачем Витяг з Тарифу обслуговування кредитних карт не лише не містить підпису відповідача, але із тексту Витягу вбачається про зміни процентної ставки та зазначено, що з 01.09.2014 змінено процентну ставку по кредитним карткам "Універсальна", "Універсальна ГОЛД"; з 01.04.2015 змінено тарифи обслуговування кредитних карт "Універсальна", "Універсальна ГОЛД", розмір процентної ставки та пені.

При цьому, не вбачається, що відповідач був обізнаний та погодився з такими умовами банку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (15 січня 2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом ( 05 листопада 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, суд доходить до висновку, що відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з положеннями ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 січня 2014 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

У частинах 1, 3статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 ч.1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тому, суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Таким чином, позовні вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 110302,32 грн. - за період з 15.01.2014 року по 01.12.2017 року, задоволенню не підлягають.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статями 625,1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Також суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 15 січня 2014 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Зміст розширеної виписки із карткового рахунку позичальника із детальним описом фінансових операцій, підтверджує обсяг фактично отриманої позичальником суми за кредитним договором від 15.01.2014 року, а саме: з карти № НОМЕР_1 «Універсальна» - 2715 гривень з урахуванням комісії (15.01.2014 року - 2600 грн. та 16.01.2014 року - 115 грн) /а.с.69-70/; з карти № НОМЕР_2 «Універсальна Gold» - 2732,88 гривень з урахуванням комісії (16.01.2014 року - 2704 грн. та 16.01.2014 року - 78,88 грн; 13.02.2014 р. поповнення рахунку - 50 грн) /а.с.66 зворот/. Всього відповідачем фактично отримано 5447,88 грн. /2715+2732,88/.

Тому доводи відповідача, що він користувався коштами лише в межах кредитного ліміту та отримав лише 2800 грн. кредиту за договором від 15.01.2014 року, спростовується вищенаведеними доказами.

Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача ОСОБА_1 суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 5447,88 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення №ВОJ62В1РСМ від 12.10.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн. (а.с.47).

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на загальну суму 5447,88 грн., що складає 4,67 % від позовних вимог, тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку складає 82,28 грн. /1762 грн. х 4,67% : 100% = 82,28/.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст. ст.207, 526-530, 626,628,633,634, 638, 1048- 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», /49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, р/р № НОМЕР_4 , МФО 305299, /, заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 січня 2014 року у розмірі 5447 (п`ять тисяч чотириста сорок сім) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», /49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, р/р № НОМЕР_5 , МФО 305299, /, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 82 (вісімдесят дві) гривні 28 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Іванівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 вересня 2020 року.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.М.Ковальчук