Справа №557/817/20
03 серпня 2020 року смт.Гоща
Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Пацка Д.В.
секретар судових засідань Гуменюк Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Гощанський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про припинення стягнення аліментів,
Позивач в заяві на ім`я суду підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка повторно в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи був повідомлена належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав.
Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження, якого батьком записаний: ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 23.07.2009 виданий Бочаницькою сільською радою Гощанського району Рівненської області, актовий запис 06.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 СК України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до постанови від 19.05.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Гощанського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Згідно довідки виданої Бочаницькою сільською радою від 01.06.2020 року №222 встановлено, що разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та фактично проживає неповнолітній син ОСОБА_3 .
Довідкою виданою Бочаницькою НВК «ЗОШ І-ІІІ ст.» та довідкою Бочаницької НВК «ЗОШ І-ІІІ ст.» від 01.06.2020 року №35 встановлено, що ОСОБА_3 навчається в 5 класі вказаного навчального закладу, крім того, вихованням займається батько та бабуся.
Згідно характеристики ОСОБА_1 , виданої Бочаницькою сільською радою від 19.06.2020 у №241, вказано, що ОСОБА_1 алкогольними напоями не зловживає, проживає у власному будинку та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 .
Суд констатує той факт, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що сина ОСОБА_3 проживає разом із нею та перебувала на її утриманні, як і не надано доказів місця реєстрації дитини разом із матір`ю.
Відповідач не проживає разом з дитиною. При цьому позивач, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, також зобов`язаний виконувати рішення Гощанського районного суду Рівненської області від та сплачувати в примусовому порядку аліменти на користь відповідача.
Наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка проживає разом із ним, та знаходиться саме на його утриманні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним.
Вказана позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року по справі справа № 711/8561/16-ц.
Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна вимога передбачена положеннями ст. 273 СК України, за якою, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів.
Відповідно до ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Згідно з ч. 4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідача.
Як встановлено судом, неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.
Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Припинення аліментів за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 26 травня 2020 року.
За таких обставин позов підлягає до задоволення.
На підстав викладеного, та керуючись ст. ст. ст.198, 199, 201 СК України, ст.ст. 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа6 Гощанський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про припинення аліментів - задовольнити повністю.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 (п`ятдесят) гривень щомісячно на дитину, починаючи з 11 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття - за рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 14 жовтня 2013 року справа №557/1749/13 (виконавче провадження №43350577).
Рішення може бути оскаржене позивачем до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається через Гощанський районний суд Рівненської області.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Гощанським районним судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 такого змісту:

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.В. Пацко