Справа № 265/2523/20
Провадження № 2/265/1054/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О., за участю секретаря судового засідання Красноухова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», треті особи-Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Табінський Олег Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, де третіми особами зазначає Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайлович, Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського Олега Володимировича.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що у березні 2020 року від працівників бухгалтерії за місцем своєї роботи в АТБ Маркет він дізнався про те, що з його заробітної плати утримується частина заробітної плати згідно із постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського О.В. На його запит до приватного виконавця Табінського О.В., йому було надіслано копію виконавчого напису №9987 від 28.09.2019р. виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., а також копію заяви стягувача-ТОВ «ФК «ПОЛІС» від 06.12.2019р. про відкриття виконавчого провадження, та копію постанови про відкриття виконавчого провадження №60817852 від 06.12.2019р.

Ознайомившись із змістом виконавчого напису №9987 від 28 вересня 2019 року, вважає його незаконним та таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. По-перше: на дату вчинення виконавчого напису п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, втратив чинність згідно постанови суду від 22.02.2017 року; по - друге, відповідачем не дотримано вказаного п.2 вищевказаного Переліку, оскільки в документах, доданих до заяви банку про здійснення виконавчого напису відсутній оригінал кредитного договору з усіма його додатками; по - третє що з дня виникнення права вимоги минуло більше 3-х років, що є порушенням положеннь ст.88 Закону України «Про нотаріат». На підставі цього просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9987 від 28.09.2019р. виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Також просить стягнути з відповідча на користь позивача понесені судові витрати з оплати судового збору за подання позову у розмірі 840,80 гривень, в сумі 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову, витрати на правничу допомогу адвоката по справі у розмірі 4000 грн.

Разом із позовом позивачем подано до суду клопотання про забезпечення позову, в якому позивач просить суд зупинити стягнення на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 13.01.2020р.по виконавчому провадженню №60817852 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10 квітня 2020 року за клопотанням ОСОБА_1 зупинено стягнення по виконавчому провадженні ВП № 60817852 від 13січня 2020 року на підставі виконавчого напису № 9987 від 28вересня 2019 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09липня 2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні.

Позивач та його представник адвокат Крохмальова Л.П., діюча на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, до судового засідання не з`явились, надали письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутність. На позовних вимогах наполягають, просять позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» у судове засідання повторно не з`явився,відзив до суду не надав, про причини неявки відповідач суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що маються відповідні розписки.

Треті особи - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, та Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Табінський Олег Володимирович, у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що маються відповідні розписки.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішив справу без участі відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі даних та доказів.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»).

За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України від 02.09.1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника передстягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

На підставі викладеного, суд робить наступні висновки.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу кредитних зобов`язань.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Миколайовичем вчинено виконавчий напис №9987 від 28.09.2019р. про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС», якому Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», на підставі Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221215нв від 22 (двадцять другого) грудня 2015 року та Додаткової угоди №1 до Договору про відступлення права вимоги №221215нв від 22.12. 2015 року, укладеної 04 (четвертого) квітня 2016 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №R1В від 03 (третього) квітня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 за період з 22.12.2015року по 24.09.2019 року включно суму у розмірі :22912,54 ( двадцять дві тисячі дев`ятсот дванадцять) гривень 54 копійки-сума основного боргу за кредитом; 10229,34 ( десять тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 34 копійки-сума простроченого основного боргу за кредитом, 5397,02 (п`ять тисяч триста дев`яносто сім) гривень 02 копійки-сума прострочених процентів, 150,00( сто п`ятьдесят ) гривень 00 копійок- плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 38688,90 (тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 90 копійок.

Зі змісту виконавчого напису видно, що при його видачі приватний нотаріус керувався вимогами ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 в редакції від 10 грудня 2014 року та Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Однак з такими правовими підставами вчинення виконавчого напису суд не погоджується, оскільки згідно п.3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

В подальшому постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було визнано нечинною та незаконною Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року.

Таким чином станом на дату вчинення виконавчого напису - 09 листопада 2019 року у приватного нотаріуса, за відсутності Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не було підстав для його вчинення та стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, який до того ж нотаріально не посвідчувався.

У відповідності до підп.2.1. п.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису.

Однак у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), що закріплено в ст.ст.88 Закону України «Про нотаріат» , тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача.

За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15.

Наведене свідчить про надання фінансовою компанією неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, внаслідок чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на користь позивача ОСОБА_1 суми сплаченого ним судового збору у повному розмірі, а саме по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 840,80 гривень, за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 гривень, а всього 1261,20 гривень.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, понесених позивачем , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Крохмальовою Л.П. 07 квітня 2020 року укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується оплатити працю адвоката у розмірі 4000 гривень. До вказаного договору додано акт приймання-передачі наданих послуг із зазначенням наданих послуг та їх вартістю, а також квитанції про оплату.

З урахуванням наведеного, підлягають стягненню з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Поліс« про визнання виконавчого напису №9987 від 28 вересня 2019 року таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Табінський Олег Володимирович, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 28 вересня 2019 року за реєстровим № 9987 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» суми заборгованості у розмірі 22912,54 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дванадцять) гривень 54 копійки-сума основного боргу за кредитом; 10229,34 (десять тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 34 копійки-сума простроченого основного боргу за кредитом, 5397,02 (п`ять тисяч триста дев`яносто сім) гривень 02 копійки-сума прострочених процентів, 150,00 (сто п`ятьдесят) гривень 00 копійок- плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 38688,90 (тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 90 копійок- таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» ( , юридична адреса м.Київ вул.Шовковична, буд.42-44, офіс 13-В)на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 840,80 гривень, за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 гривень, а також витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 гривень, а всього 5261 (п`ять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Педставник позивача адвокат Крохмальова Лідія Петрівна, адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», , місцезнаходження: 01024, м.Київ, вул. Шовковича, буд. 42-44,офіс 13-В;

Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, номер свідоцтва 7921, адреса: 61003, м.Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 7;

Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Табінський Олег Володимирович, адреса: 02125, м.Київ, вул. Старосільська, буд. 1У, оф. №3.

Повне рішення складено 2 вересня 2020 року.

Суддя О.О.Костромітіна