ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/651/20 Справа № 202/7917/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Самарського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану про виключення відомостей з актового запису про смерть, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із даним позовом до відповідачів, в якому просили виключити відомості з актового запису про смерть ОСОБА_5 .

Позов мотивований тим, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності, договорів купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом. ОСОБА_4 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпра з позовною заявою в якій зазначає, що її чоловіка, ОСОБА_5 знайшли повішеним у лісі та дата його смерті є 13 квітня 2010 року. Відповідно до протоколу пред`явлення трупу для впізнання від 18 червня 2011 року ОСОБА_7 , 1934 року народження, у трупі невідомого чоловіка впізнав свого двоюрідного брата, ОСОБА_8 Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції було внесено зміни у відповідний актовий запис № 556 про смерть невідомої особи, а саме в цей запис внесені відомості про смерть ОСОБА_5 , внаслідок цього було видано свідоцтво про смерть.

Зазначений факт на думку позивачів трапився в результаті того, що ОСОБА_7 помилково впізнав у невідомому чоловіку ОСОБА_5 при проведенні впізнання по фотознімкам, яке було проведено в ході ОРЗ по розшуковій справі, скоріше за все помилився, так як фото не відображають всі особливості людини, тим більше фото трупа.

Більш того, відповідно до висновку почеркознавчої експертизи № 1023-15 від 03 липня 2015 року, виконаної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, зроблено висновок, що підпис та рукописний запис « ОСОБА_5 » в довіреності від 26 квітня 2010 виконано особисто ОСОБА_5 , а отже знайдений 13 квітня 2010 року чоловік не може бути ОСОБА_5 .

Під час впізнання слідчим не було дотримано вказаних вимог законодавства, а тому проведене пред`явлення трупу не є підставою для встановлення факту смерті саме ОСОБА_5 .

Таким чином, в зв`язку з тим, що відповідно до висновку експерта, підпис під дорученням поставлено особисто ОСОБА_5 , а тому є всі підстави стверджувати, що у той день ОСОБА_5 був живий, та на теперішній час також є живим.

Позивачі просили суд виключити з актового запису про смерть № 2930 від 26 квітня 2010 року, складеного відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, відомості про смерть ОСОБА_5 , який значиться померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених у позові доводів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення не відповідає вимогам закону, є необґрунтованим, встановлені обставини по справі призвели до неправильного вирішення справи по суті, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до Акту судово-медичного дослідження трупа № 724 невідомого чоловіка, віком близько 55-60 років, виявлений 13 квітня 2010 року в 200 метрах від заправки «Елін» по АДРЕСА_1 /повісився на дереві/з огляду на відомі обставини випадку і дані додаткових дослідження, смерть останнього наступила від механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок здавлення органів шиї зашморгом при повішенні, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа.

26 квітня 2010 року відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було складено актовий запис № 2930 про смерть невідомого чоловіка.

Відповідно до протоколу пред`явлення фото трупа для впізнання від 18 червня 2011 року ОСОБА_7 , в присутності двох свідків, було впізнано в трупі невідомого чоловіка, якого знайдено ІНФОРМАЦІЯ_1 квітня 2010 року, свого двоюрідного брата ОСОБА_5 , впізнано по кольору волосся, рисам обличчя, росту.

08 лютого 2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі заяви ОСОБА_4 були внесені зміни до актового запису про смерть № 2930 від 26 квітня 2010 року, а саме про особу померлого як ОСОБА_5 , його дату народження та вік.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених у позові доводів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів того, що процедура впізнання та протокол пред`явлення трупу для впізнання містить суттєві недоліки, що призвело до помилкового впізнання ОСОБА_7 свого двоюрідного брата ОСОБА_5 , позивачами ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Крім того, наданий позивачами Висновок № 1023-15 від 03.07.2019 судової почеркознавчої експертизи, проведеної по цивільній справі № 202/834801/13 Дніпропетровським НДІСЕ, згідно якого підпис та рукописний запис - « ОСОБА_5 » у графі «Підпис» в оригіналі довіреності від 26 квітня 2010 року від імені ОСОБА_5 виконано особисто ОСОБА_5 , колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки він не впливає на законність оскаржуваного рішення.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко