справа №176/2731/19
провадження №2/176/143/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

19 лютого 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у приміщенні Жовтоводського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що вона є власником будинку з господарськими побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному будинку з 04.11.2010 року, але фактично в нього не вселявся та ним не користувався. Реєстрація відповідача в належному їй будинку мала суто формальний характер. З початку 2011 року вона з відповідачем не спілкується, його місце перебування їй не відоме. Реєстрація місця проживання відповідача в належному їй житловому будинку створює для неї перешкоду у користуванні та розпорядженні майном, оскільки вона позбавлена можливості продати даний будинок.

Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року по справі було відкрито провадження та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача, у визначений ухвалою про відкриття провадження по справі строк, відзиву на позов до суду не надходило.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18110612 від 17.03.2018 року будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.6).

З домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у вищезазначеному будинку (а.с.8-11).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї №2508-14-24-15, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані проживаючими ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

З акту про непроживання особи за місцем реєстрації, засвідченого сусідами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2011 року, фактично не проживає (а.с.13).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 ,посилається на те, що відповідач в спірному будинку не мешкає, а його формальна реєстрація створює їй перешкоду у користуванні та розпорядженні майном.

Оскільки відповідач, не проживає і не користується даним житловим приміщенням, що є приватною власністю, не виявив наміру проживати у будинку вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Також, на користь позивачки з відповідача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до або через суд першої інстанції, а матеріали справи надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності діючої редакції ЦПК України.

Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області К.А. Гусейнов