ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3488/20 Справа № 202/1953/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року АТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 13713,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ ПриватБанк посилається на те, що 01.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 01.04.2015 року та отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписавши анкету-заяву від 01.04.2015 року, відповідач погодився з запропонованими йому Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не здійснив в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, пені та штрафів, передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 07.02.2019 року становить 13713,40 грн., з яких: 782,79 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3191,24 грн. - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 6960,16 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; 1650 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 629,21 грн. - штраф (процентна складова). Зазначену суму заборгованості банк просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

При цьому апелянт зауважив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову банку, оскільки відповідач, підписавши анкету-заяву від 01.04.2015 року, висловив свою згоду з умовами та формою кредитного договору. Крім того, відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення у даній справі не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що 01.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим була підписана анкета-заява б/н від 01.04.2015 року після чого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

У звязку з порушенням умов кредитного договору в частині своєчасної сплати кредитних коштів у відповідача утворилася заборгованість.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді предмет договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованості по процентам, заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів, оскільки вони відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Так, матеріалами справи встановлено, що у анкеті-заяві, яка була підписана ОСОБА_1 01.04.2015 року, відсутня інформація щодо розміру процентної ставки, а також умови про встановлення її розміру, порядок та строки нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент підписання анкети-заяви містили умови щодо сплати процентів саме у зазначених в цих документах розмірах і порядках нарахування, як про це наголошує позивач у позовній заяві.

З наведених підстав висновок суду про відмову у стягненні з ОСОБА_1 на користь банку процентів, заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів є правильним.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як видно з розрахунку заборгованості за договором б/н від 01.04.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ ПриватБанк, виписки про рух коштів по картці відповідача, а також довідок про видачу кредитних карток та встановлення кредитного ліміту, 01.04.2015 року ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт на карту у розмірі 2500 грн. Факт користування відповідачем кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи. Відповідно до розрахунку банку, заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту станом на 07.02.2019 року складає 782,79 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу банку задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк про стягнення заборгованості по тілу кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь банку судовий збір у сумі 229,31 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по тілу кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 квітня 2015 року, а саме заборгованість по тілу кредиту у розмірі 782,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 229,31 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М.Деркач

Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко