Номер провадження: 22-ц/813/6728/20
Номер справи місцевого суду: 523/9495/19
Головуючий у першій інстанції Малиновський О.М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного впровадження без виклику сторін апеляційну скаргуакціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2019 року представник акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» звернувся із позовом до Суворовського районного суду м. Одеси в якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму боргу за кредитним договором від 12.09.2013р. в розмірі 127 648, 83грн., яка в свою чергу складається з суми боргу за тілом кредиту в розмірі 7259, 30грн., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 12.09.2013р. по 19.01.2018р. в розмірі 120 389, 53грн.(а.с 1-44).

18 березня 2020 року заочним рішенням (головуючий - суддя Малиновський О.М.) позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» борг за тілом кредиту в розмірі 7 259, 30грн., судовий збір в розмірі 109, 11 грн. В іншій частині позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі (а.с 61-62).

15 квітня 2020 року представник акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» направив апеляційну скаргу на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року. Апелянт вважає, що вказане рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт пояснює, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7900.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На думку апелянта, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права. А саме, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є проведення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користуванням і ця мова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Апелянт пояснює, що місцевий суд, оскарженим рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому - порушує функціонування фінансового сектору держави. Апелянт просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року, в частині відмови у стягненні суми, ухвалити нове, яким задовольнити позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Поновити строк на апеляційне оскарження. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2019 року буловідкритовпорядкуспрощеногопровадженнябезповідомленняучасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, Одеський апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення тіла кредиту суд першої інстанції виходив з того, що у анкеті-заяві позичальника від 12.09.2013 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній стороною, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Одеський апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, 12 вересня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7900,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Договір було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

В матеріалах справи відсутні докази з яких можна зробити висновок про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих сум відсотків. При цьому відхиляються доводи апеляційної скарги про необхідність плати за користування чужими грошима, оскільки такі вимоги в суді першої інстанції не заявлялись та не розглядались, а тому вони не можуть бути предметом апеляційного розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт також посилається на практику Верховного суду щодо спірних відносин, однак апеляційний суд звертає увагу апелянта, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. В даному випадку такою є правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № №342/180/17, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При інша частина посилань апелянта на судову практику взагалі не стосується спірних правовідносин в межах цієї справи, оскільки стосується таких питань як визнання кредитного договору неукладеним (не є предметом розгляду в межах цієї справи), а також констатації факту, що Умови та Правила є складовою частино кредитного договору (що не заперечується відповідачем, проте суд першої інстанції відмовив в задоволені частини позовних вимог з інших підстав - за недоведеністю факту належності поданих правил до фактично укладеного договору між сторонами. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18березня 2020 року- залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

04.09.2020 року м. Одеса