ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/10/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю сторін, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, управління з питань реєстрації Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора та зобов`язання внесення змін в конфігурацію земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Олешинської сільської ради, управління з питань реєстрації Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Мазурок О.В. від 30 листопада 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 , звертаючись із цим позовом до відповідачів, вказував, що рішенням Олешинської сільської ради № 15 від 15 грудня 2006 року йому передано у власність безкоштовно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0593 га.

В 2007 році він звернувся до ліцензійної приватної фірми «П.В.М.» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 на території Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

В процесі виготовлення технічної документації був визначений кадастровий номер земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства :01:002:1354. 29 листопада 2007 року інженером-землевпорядником ОСОБА_3 в присутності відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проведено встановлення на місцевості зовнішніх меж його землекористування, про що складено акт.

03.07.2015 року позивач отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0593 га, кадастровий номер :01:002:1354, яка розташована в с. Олешин Хмельницького району Хмельницької області.

ОСОБА_2 погоджував межу, що підтверджується його підписом в акті встановлення зовнішніх меж землекористування і ніяких суперечностей в них не виникало, але він перешкоджає йому користуватися його земельною ділянкою та на частині його ділянки влаштував проїзну частину.

Як з`ясувалося з картографічної документації Державного земельного кадастру, земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 накладається на його земельну ділянку.

З цих підстав просив скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0085 та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області внести зміни в конфігурацію в частині накладення координат поворотних точок на земельну ділянку, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:002:0085.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до Олешинської сільської ради, управління з питань реєстрації Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 і просив визнати недійсним рішення Олешинської сільської ради Хмельницького району від 15 грудня 2006 року №15 в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0593 га; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.07.2015 року, відповідно до якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0593 га кадастровий номер :001:0021354.

Вказував, що належну йому земельну ділянку площею 0,10 га на території с. Олешин Хмельницького району він набув у власність на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 11 серпня 2006 року серії ЯБ №599545.

Вважає, що рішенням Олешинської сільської ради 15 грудня 2006 року №15 в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,593 га, порушується його право власності на земельну ділянку, оскільки ділянка останнього накладається на його ділянку. Крім того, при виготовленні технічної документації відповідача не дотримано вимоги Закону України «Про землеустрій» - не погоджено з ним як суміжним землекористувачем межі земельної ділянки. Підпис біля прізвища ОСОБА_2 у технічній документації йому не належить та є підробленим.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, управління з питань реєстрації Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора та зобов`язання внести зміни в конфігурацію в частині накладення координат поворотних точок відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним рішення Олешинської сільської ради Хмельницького району від 15 грудня 2006 року №15 в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0593 га. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.07.2015 року, відповідно до якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0593 га кадастровий номер :001:0021354.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 551, 20 грн. судового збору, на користь держави 551, 20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити. В основу оскаржуваного рішення судом першої інстанції покладено схему накладення земельних ділянок від 19.10.2018 року, проте ця схема не є належним доказом незаконності рішення Олешинської сільської ради Хмельницького району від 15.12.2006 року в частині передачі йому у власність земельної ділянки площею 0,0593 га.

Зазначає, що призначену у справі судову земельно-технічну експертизу не було проведено з технічних причин не з його вини. Клопотання представника про повторне призначення вказаної експертизи судом було безпідставно відхилено, чим його було позбавлено можливості надавати суду докази порушення відповідачами його права власності.

Рішенням Олешинської сільської ради Хмельницького району №15 від 15.12.2006 року в частині передачі йому у власність вказаної земельної ділянки площею 0,0593 га права ОСОБА_2 не були порушені, оскільки на час його прийняття його ділянка та ділянка відповідача не накладалися.

В подальшому ОСОБА_2 під час зміни цільового призначення цієї земельної ділянки змістив її в сторону його земельної ділянки, зареєструвавши у Державному земельному кадастрі інші координати меж вказаної ділянки 02.07.2017 року.

Вказана обставина доводиться наявною у матеріалах справи схемою накладання земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:0085 та :01:002:1354 від 19.10.2018 року. Із вказаної схеми вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_2 площею 0,10 га з кадастровим № :01:002:0085 на публічно-кадастровій карті с.Олешин розташована не в місці її відведення ОСОБА_2 сільською радою в 2006 році під належною йому за цією адресою нежитловою будівлею по АДРЕСА_1 , а зміщена в сторону його земельної ділянки і повністю її поглинає. Зазначена обставина стала можливою в результаті неправильного визначення координат кутів зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 під час виготовлення проекту землеустрою на вказану земельну ділянку під час її приватизації відповідачем в 2006 році та під час виготовлення проекту землеустрою під час зміни її цільового призначення в 2007 році.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

ОСОБА_2 та його представник, представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №5 від 04.08.2006 року передано у приватну власність ОСОБА_2 безкоштовно земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного рішення 11 серпня 2006 року ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :01:004:0020, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №71.

Рішенням Олешинської сільської ради №15 від 15.12.2006 року передано у власність ОСОБА_1 безкоштовно земельну ділянку площею 0,1792 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0593 га.

03.07.2015 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0593 га, кадастровий номер :01:002:1354, для ведення особистого селянського господарства в с. Олешин.

Відповідно до схеми накладення земельних ділянок, яка виконана 19.10.2018 року сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5 , має місце накладення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:0085 та :01:002:1354, орієнтовною площею 0,0454 га.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 і задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення сільської ради про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 , свідоцтво про його право власності на земельну ділянку видані раніше, до ухвалення рішення Олешинської сільської ради № 15 від 15.12.2006 року про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки та видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Відтак внаслідок накладення їхніх земельних ділянок порушується право саме ОСОБА_2 , яке виникло раніше.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням Олешинської сільської ради в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0593 га права ОСОБА_2 не були порушені, оскільки на час його прийняття ділянка апелянта та ділянка відповідача не накладалися, спростовуються матеріалами справи.

Дійсно, як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, відповідно до ст. 20 ЗК України рішенням Олешинської сільської ради № 10 від 10.10.2006 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,10 га в АДРЕСА_1 із земель сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства) в землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення - для будівництва майстерні по порізці скла (а.с.241, т.1).

Рішенням Олешинської сільської ради № 7 від 27.04.2007 року затверджено проект землеустрою щодо відведення із зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,10 га в АДРЕСА_1 із земель сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства) в землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення ОСОБА_2 (а.с.254, т.1).

На підставі вказаного рішення Олешинської сільської ради № 7 від 27.04.2007 року ОСОБА_2 видано державний акт ЯГ №146299 від 02.07.2017 року на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :01:002:0085, в АДРЕСА_1 , цільовим призначенням для іншого призначення (а.с.236, т.1).

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 689/019 від 20.12.2019 року, призначеної Хмельницьким апеляційним судом за клопотанням апелянта (а.с. 7-63, т.3), розміри та конфігурація земельної ділянки (з врахуванням каталогу координат поворотних точок меж земельних ділянок) площею 0,10 га, кадастровий номер :01:002:0085, згідно державного акта серії ЯГ №146299 від 02.07.2007 року, відповідають розміру та конфігурації земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0020, що передана ОСОБА_2 у власність відповідно до державного акта серії ЯБ №599545 від 11.08.2006 року.

Проте розташування земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0085 не відповідає розташуванню земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0020, при цьому різниця в розташуванні складає близько 7 м.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0085 та :01:02:1354 накладаються між собою.

Додаток № 10 до висновку експертизи (а.с.45, т.3) детально відображає первісне розташування земельної ділянки ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:004:0020, її зміщення після затвердження проекту землеустрою щодо відведення зі зміни цільового призначення (земельна ділянка :01:002:0085), а також накладення на ці земельні ділянки земельної ділянки кадастровий номер :01:02:1354 (власник ОСОБА_1 ).

Наведені докази цілком підтверджують, що накладення спірних земельних ділянок сторін мало місце як до зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_2 , так і після цього, що в повній мірі спростовує доводи апеляційної скарги про виникнення накладення ділянок у зв`язку зі зміною координат поворотних точок меж земельної ділянки ОСОБА_2 в ході зміни цільового призначення земельної ділянки. При цьому після зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки остання навпаки змістилася в протилежну сторону від ділянки ОСОБА_1 , що зменшило площу їхнього накладення.

Відповідно до норми частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно із статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (ч.3 ст. 116 ЗК України).

Згідно з ч.5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Як вбачається зі змісту та виду технічної документації із землеустрою (щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки), розробленої сторонами на підставі рішень Олешинської сільської ради про передачу їм у власність земельних ділянок (а.с. 36-46, 90-113, т.1), і ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 набули право власності на земельні ділянки в порядку приватизації земельних ділянок, які перебували у їхньому у користуванні.

Так, згідно з довідкою виконкому Олешинської сільської ради (а.с.40, т.1) за господарством ОСОБА_2 в земельно-кадастровій книзі сільської ради рахується 0,10 га землі.

Згідно з довідкою виконкому Олешинської сільської ради, рішенням Олешинської сільської ради від 15.12.2006 року № 15 (а.с.96, 100 т.1), за господарством ОСОБА_1 в земельно-кадастровій книзі сільської ради рахується 0,2385 га землі (дві ділянки не єдиним масивом - 0,1792 га для обслуговування будинку та 0,0593 га для ведення особистого селянського господарства).

Разом з тим, матеріали справи не містять даних щодо часу набуття сторонами права користування на приватизовані в подальшому спірні земельні ділянки.

Сторони не надали доказів на підтвердження цих обставин і на пропозицію апеляційного суду.

Згідно з повідомленням Олешинської сільської ради №№ 272-273 від 11.02.2020 року земельно-кадастрові книги за 2006-2007 роки в сільській раді не збереглися.

Отже, за відсутності вказаних даних, констатувати, що рішення Олешинської сільської ради від 15.12.2006 року № 15 про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0593 га для ведення особистого селянського господарства прийняте з порушенням закону (ст.ст. 116 ч.5, 118 ЗК України), оскільки вказана земельна ділянка не була вільною, а перебувала у власності ОСОБА_2 .

Той факт, що належна ОСОБА_2 нежитлова будівля по АДРЕСА_2 площею 0,0163 га (163 кв.м), лише частково (на 38% від загальної площі забудови), розташована в межах належної йому земельної ділянки площею 0,10 га кадастровий номер :01:002:0085, не свідчить про порушення права апелянта і не є підставою для задоволення його позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24.02.2020 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

Т.В.Спірідонова