31.08.2020 Єдиний унікальний номер 205/7737/16-ц
Номер провадження 2-з/205/196/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

31 серпня 2020 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи: Управління Держгеокадастру у місті Дніпрі Дніпропетровської області, Новокодацька районна у місті Дніпрі рада про встановлення сервітуту, визнання права на приватизацію земельної ділянки та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, треті особи: Управління Держгеокадастру у м. Дніпрі Дніпропетровської області, Новокодацька районна у місті Дніпрі рада про встановлення сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи: Управління Держгеокадастру у місті Дніпрі Дніпропетровської області, Новокодацька районна у місті Дніпрі рада про встановлення сервітуту, визнання права на приватизацію земельної ділянки та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, треті особи: Управління Держгеокадастру у м. Дніпрі Дніпропетровської області, Новокодацька районна у місті Дніпрі рада про встановлення сервітуту.

24 липня 2020 року від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 відновити попередній стан земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно встановленого паркану, поновивши ОСОБА_2 вільний доступ до її частини домоволодіння, що належить їй на праві приватної власності; до вирішення спору по суті заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати будівництво, проведення реставраційних та оздоблювальних робіт а також встановлення парканів, тимчасових споруд, огорож, шлагбаумів; заборонити держаним реєстраторам приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи, присвоювати реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, вчиняти інші дії стосовно домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заяву підтримали та просили її задовольнити.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 проти задоволення заяву заперечували.

В судовому засіданні представник відповідача - Дніпровської міської ради Сокол І.В. просила вирішити заяву на розсуд суду.

В судове засідання інші учасники судового процесу не з`явилися. Про день, місце та час судового розгляду повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України, накладення арешту на майно є одним із способів забезпечення позову. Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Перелік заходів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, встановлено ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 встановлено паркан, що перегороджує спірну земельну ділянку, який унеможливлює вільний доступ ОСОБА_2 до її домоволодіння. Зазначені обставини також не заперечувалися ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з метою недопущення порушення прав ОСОБА_2 на користування її частиною домоволодіння, позовні вимоги підлягають забезпеченню шляхом зобов`язання ОСОБА_1 поновити ОСОБА_2 вільний доступ до її частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Викладені у заяві ОСОБА_2 способи забезпечення позову, а саме щодо: зобов`язання ОСОБА_1 відновити попередній стан земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно встановленого паркану, поновивши ОСОБА_2 вільний доступ до її частини домоволодіння, що належить їй на праві приватної власності; до вирішення спору по суті заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати будівництво, проведення реставраційних та оздоблювальних робіт а також встановлення парканів, тимчасових споруд, огорож, шлагбаумів; заборонити держаним реєстраторам приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи, присвоювати реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, вчиняти інші дії стосовно домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не входить до переліку способів забезпечення позову та фактично підлягають вирішенню в позовному провадженні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання в цій частині.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 поновити ОСОБА_2 вільний доступ до її частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності.

В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко