Справа № 466/4838/19 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/3836/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

12 червня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, який призначений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2015 року, та стягувати з відповідача в її, ОСОБА_2 , користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 700 грн.

В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що між нею та відповідачем ОСОБА_1 15 вересня 2012 року був зареєстрований шлюб, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова 02 лютого 2015 року.

Від цього шлюбу у них із відповідачем народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею, ОСОБА_2 , та перебуває на повному її утриманні.

18 лютого 2015 року Шевченківським районним судом м. Львова прийнято рішення про задоволення її позову до ОСОБА_1 . Даним рішенням зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у сумі 700 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01 березня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів у розмірі 700 грн. не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку дитини.

Її доходи не дозволяють повністю покрити всі потреби сина. Заробітної плати та аліментів, які відповідач сплачує нерегулярно, недостатньо для створення належних матеріальних умов для забезпечення сина всім необхідним, тому вона вирішила звернутися в суд із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 28 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, який призначений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2015 року (справа №466/9311/14-ц) та вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в доход держави в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

У зв`язку із зміною розміру аліментів, припинено стягнення з ОСОБА_1 аліментів на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2015 року, справа №466/9311/14-ц.

Рішення суду в частині визначеного розміру аліментів оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що він визнав позов часткового та погодився сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн., оскільки він є безробітним і має мінливий дохід. Стверджує, що практично кожні вихідні дні дитина проводить час з ний та його батьками (бабусею, дідусем) та отримує додаткову матеріальну допомогу.

Скаржник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення із встановленням розміру аліментів в сумі 1500 грн.

14 січня 2020 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Звертає увагу на безпідставність доводів апеляційної скарги. Стверджує, що скаржник регулярно здійснює поїздки за кордон з метою заробітку. Зазначає, що аліменти, які сплачуються скаржником є недостатніми, оскільки витрати на дитину їх значно перевищують. Так, в липні 2019 року витрати на харчування склали 4089,77 грн., витрати за серпень 2019 року на утримання дитини склали 12709 грн., за вересень 2019 року приблизно 8274 грн., жовтень -11064,71 грн., листопад 2019 року - 7088,48 грн., грудень 2019 року - 13811,06 грн.

ОСОБА_2 вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11 лютого 2020 року, є дата складення повного судового рішення - 21 лютого 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з матеріального становища позивачки, на утриманні якої знаходиться дитина змінилося у зв`язку з подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в тому числі, що стосується догляду за дитиною, збільшенням прожиткового мінімуму на 2019 рік, а також відсутність об`єктивних обставин, з яких відповідач не працевлаштовується для отримання постійного доходу. Також суд враховував стан здоров`я дитини, вік та потреби на її утримання пов`язані з навчанням та розвитком її здібностей,, у зв`язку з чим збільшив розмір аліментів до 2500 гривень щомісячно.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У відповідності до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_1 15 вересня 2012 року. Від спільного життя з відповідачем у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2013 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2015 року шлюб між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 розірвано.

18 лютого 2015 року Шевченківським районним судом м. Львова прийнято рішення, яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Даним рішенням було вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 700 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01 березня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

З довідки №3964, яка видана ТзОВ торгівельно - виробнича компанія «Львівхолод» 07.06.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 працює касиром торговельного залу ТзОВ торгівельно - виробнича компанія «Львівхолод» та її заробітна плата з лютого 2019 року по травень 2019 року становить 22 336,98 грн.

З довідки №26, яка видана за підписом в.о. директора ЗДО №179 ОСОБА_4 05.06.2019 року, вбачається, що ОСОБА_5 , 2013 року народження з вересня 2015 року відвідує ЗДО ясла - садок №179; дитина відвідує платні гуртки з англійської мови та танців.

Як вбачається з довідки № 50 про склад сім`ї та розмір платежів за житлово - комунальні послуги, виданої ОСББ «Листопадна 1.5» 08 червня 2019 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано та проживають двоє осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим підтверджується проживання сина сторін разом з матір`ю.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В позовній заяві в суді першої інстанції позивачка зазначила вимоги про зміну (збільшення) розміру аліментів, які мають стягуватись із відповідача на утримання сина. На обґрунтування позову додала копії: довідки з ЗДО№ 179, квитанції про оплати садка, квитанцій про оплату комунальних послуг, медичної довідки, квитанції про сплату благодійного внеску, довідки про склад сім`ї, свідоцтва про смерть, довідки про її доходи, рішення суду про розірвання шлюбу, рішення суду про стягнення аліментів від 18.02.2015 року, додаткового рішення, свідоцтва про народження ОСОБА_3 .

Покликання ОСОБА_2 на прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років в 2019 році, збільшення потреб дитини, неможливість самостійно забезпечити дитину та недостатність визначених раніше судом розмірів аліментів, оскільки її витрати перевищують доходи.

Встановлені районним судом обставини і докази по справі свідчать про відсутність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних із відповідача аліментів. Будь-яких висновків які б давали законну підставу для задоволення заявлених позивачкою вимог оскаржуване рішення не містить.

При зверненні до суду із позовом про зміну розміру аліментів, позивачка ОСОБА_2 зобов`язана була довести належними, допустимими та достатніми доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача чи платника аліментів, чого нею зроблено не було.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку позивач не довела, що її матеріальний стан погіршився і став нижчим, порівняно із матеріальним станом відповідача, а також не довела погіршення її здоров`я як одержувача аліментів або поліпшення матеріального стану та стану здоров`я відповідача як платника аліментів, які дають підстави для збільшення розміру аліментів.

Разом із тим колегія суддів вважає, що у разі доведеності підстав для збільшення розміру аліментів передбачених ст.192 СК України ОСОБА_6 не позбавлена права повторно звернутись до суду за захистом своїх прав, а відповідач в свою чергу вправі виплачувати щомісячно аліменти в розмірі більшому раніше визначеного судом.

Згідно ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені обставини справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також докази на їх підтвердження, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність вийти за межі доводів апеляційної скарги та приходить до висновку про недоведеність у спірному випадку наявності підстав для збільшення розміру аліментів згідно положень ст.192 СК України.

За вказаних обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі ст.376 ЦПК України таке підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені позову.

Таким чином, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник