Справа № 700/41/20
Провадження № 2/700/153/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Поліщука В.І.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/41/20 провадження № 2/700/153/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про визначення місця проживання дитини з батьком та припинення стягнення аліментів з нього,

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про визначення місця проживання дитини з батьком та припинення стягнення аліментів з нього.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 15.10.2005 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Рішенням Лисянського районного суду від 04.03.2009 року шлюб між ними було розірвано, після чого вони почали жити окремо. Від цього шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати із матір`ю. Рішенням Лисянського районного суду із нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.12.2008 року до повноліття дитини. Зважаючи на те, що дитина протягом останнього часу постійно проживає разом із ним та повністю перебуває на його утриманні, тому просить суд визначити місце проживання сина разом із ним та припинити стягувати з нього аліменти на користь колишньої дружини на утримання сина ОСОБА_3 .

Позивач та його представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю і не заперечує щодо їх задоволення. Повідомила суду, що останнім часом вона разом з сином не проживала, оскільки перебуває на заробітках у Польщі.

Свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що бажає проживати разом з батьком.

Вислухавши сторони, а також думку неповнолітнього ОСОБА_3 , вивчивши та дослiдивши матеріали справи і докази, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню з таких пiдстав.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 04.03.2009 року шлюб між сторонами розірвано, що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 24.03.2016 року.

Від шлюбу позивач та відповідач мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 18.05.2006 року.

На підставі рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 04.02.2009 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.12.2008 року до повноліття дитини.

Відповідно до актів обстеження умов проживання № 63 від 10.12.2019 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із батьком та його цивільною дружиною за адресою: с. Будище Лисянського району Черкаської області, будинок повністю відповідає санітарно-гігієнічним нормам, батько постійно забезпечує його необхідними речами та створив належні умови для проживання дитини.

Із характеристики ПАТ «Саливонківський цукровий завод» вбачається, що ОСОБА_1 працює на заводі слюсарем-ремонтником. Характеризується позитивно. Має регулярний дохід, що підтверджується довідкою з місця роботи № 78 від 13.12.2019 року.

Згідно з витягом з протоколу № 02 засідання комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини, яке відбулося 25.02.2020 року, щодо визначення місця дитини, встановлено, що за час перебування матері хлопчика ОСОБА_2 за кордоном, ОСОБА_3 проживав разом із батьком. Ні бабуся хлопчика, ні дідусь не заперечували проти їх спільного проживання.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 86 від 10.03.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з липня 2008 року без реєстрації. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2017 року по грудень 2019 року періодично проживав із батьком, а з грудня 2019 року по даний час проживає із батьком постійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Частинами першою, другою статті 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й стаття 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Отже, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Таким чином, у судовому засіданні було заслухано думку дитини ОСОБА_3 , який висловив своє тверде бажання проживати з батьком та пояснив, що йому добре і цікаво з батьком, він задоволений своїм життям.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Отже, враховуючи вище викладене, проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з батьком забезпечить якнайкраще його інтереси. Крім того, враховуючи бажання дитини проживати разом з батьком та ту обставину, що він вже тривалий час проживає з батьком, у сім`ї якого створені належні умови для виховання, навчання та гармонійного розвитку дитини, а тісні зв`язки з батьком та спільні захоплення дозволяють дитині відчувати себе щасливою та захищеною, оскільки мати хлопчика часто виїздить за кордон на заробітки, суд приходить до висновку про необхідність дитини проживати спільно з його батьком.

Як вбачається із постанови Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 29.06.2016 року, із відповідача стягуються аліменти на утримання дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Виходячи з того, що неповнолітній син проживає разом з батьком й перебуває на його утриманні, стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь відповідача на утримання дитини в силу вимог статті 181 СК України та статті 273 ЦПК України підлягає припиненню.

Враховуючи викладене вище, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12,13,76,80,81,82, 259,263,264, 265 ЦПК України, ст. ст. 179, 180, 192, 273 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про визначення місця проживання дитини з батьком та припинення стягнення аліментів з нього - задовольнити.

Визначити місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 .

Звільнити з 22.01.2020 року від сплати аліментів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , місце проживання: с. Будище Лисянського району Черкаської області, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату яких призначено за рішенням Лисянського районного суду Черкаської області №2-69,2009р. від 23.01.2009р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.09.2020 року.

Суддя Н. В. Бесараб