ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6776/16Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/459/20 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та сторін: відповідача ОСОБА_1 , його представників - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представників третьої особи Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" - Любачівської І.В., Гуцало М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/6776/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року, ухваленого суддею Дзюбич В.Л., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

у червні 2016 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в солідарному порядку суму боргу, процентів нарахованих за кредитним Договором №521 від 10 жовтня 2005 року в розмірі 31 625 (тридцять одну тисячу шістсот двадцять п`ять) доларів США 56 центів та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 167 (сто шістдесят сім) гривень 58 копійок, а також стягнення суму сплаченого судового збору в розмірі 11 869,38 гривень, в рівних частках з кожного по 5 934,69 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" зазначило, що 10 жовтня 2005 року між АКІБ "УкрСиббанк", яке після внесення змін до Статуту у відповідності до Закону України "Про акціонерні товариства" №514-VI від 17 вересня 2008 року перейменовано на ПАТ "УкрСиббанк", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №521 в іноземній валюті на суму 50 000 доларів США, терміном до 05 жовтня 2026 року зі сплатою 12,5% річних. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами, можливих штрафів та інших витрат, між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №1 від 10 жовтня 2005 року, за умовами якого остання зобов`язалася відповідати перед позивачем за невиконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 в повному обсязі. Відповідач порушив взяті на себе згідно кредитного договору зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за щомісячними платежами у зв`язку із чим станом на 13 червня 2016 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 31 625,56 доларів США, з яких: 27 381,26 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 4244,30 доларів США - заборгованість по процентах, а також нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у сумі 167,58 грн. з яких: 67,28 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 100,30 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. 19 лютого 2016 року позивач направив відповідачам вимогу про погашення заборгованості в повному обсязі, яка залишилась без відповіді.

28 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання недійсним кредитного договору №521 від 05 жовтня 2005 року у зв`язку з тим, що він не отримував на руки 50 000 доларів США, із застосуванням наслідків недійсності кредиту.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ПАТ "УкрСиббанк" не надано документального підтвердження факту видачі йому грошових коштів згідно кредитного договору №521 від 10 жовтня 2005 року в іноземній валюті - доларах США у сумі 50 000, оскільки він взагалі не отримував від позивача готівкові кошти у доларах США. Відповідно до п.3.1 вказаного договору банк зобов`язувався відкрити йому позичковий рахунок для видачі кредиту, однак, у наявному у нього примірнику договору відсутнє посилання на номер даного позичкового рахунку, а також відсутні реквізити для сплати тіла кредиту та для сплати процентів за користування кредитом. Водночас відповідно до договору №10/40 про відкриття поточного рахунку та розрахункове касове обслуговування в національній валюті йому було відкрито рахунок у національній валюті - гривні. Проте позивачем не долучено до позову інформації про рух коштів по даному гривневому рахунку. У відповідності із вимогами Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України №337 від 14 серпня 2003 року банк на підтвердження факту видачі з каси готівкових коштів у сумі 50 000 доларів США повинен був надати суду відповідний касовий документ, а саме: заяву на видачу готівки по формі згідно Додатку 8 до Інструкції, а також договір про відкриття позичкового рахунку та розрахункове касове обслуговування в іноземній валюті, однак зазначених письмових доказів ПАТ "УкрСиббанк" не надано. Також позивачем не долучено до позову доказів на підтвердження факту проведення такої касової операції, як видача йому готівкових коштів у сумі 50 000 доларів США. Із врахуванням наведеного вважає, що кредитний договір №521 від 10 жовтня 2005 року є недійсним. Підтвердженням наведеного служить також той факт, що валютою розрахунку за придбаний ним за рахунок кредитних коштів будинок була національна грошова одиниця - гривня. Оскільки банк не виконав свого зобов`язання та не видав йому кредит у доларах США, тому вказаний валютний кредит носить фіктивний характер. Із врахуванням наведеного просить у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: с. Вільхівці, Чемеровецького району, Хмельницької області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) в користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61050, м. Харків, просп. Московський, 60, , р/р № НОМЕР_3 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) заборгованість за кредитним договором №521 від 10 жовтня 2005 року у розмірі 31 625 (тридцять одна тисяча шістсот двадцять п`ять) доларів США 56 центів та пеню у розмірі 167 (сто шістдесят сім) гривень 58 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) в користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61050, м. Харків, просп. Московський, 60, , р/р № НОМЕР_3 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) 5 934 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 69 копійок сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: с. Вільхівці, Чемеровецького району, Хмельницької області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) в користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61050, м. Харків, просп. Московський, 60, , р/р № НОМЕР_3 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) 5 934 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 69 копійок сплаченого судового збору та 770 (сімсот сімдесят) гривень витрат пов`язаних із розглядом справи.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року у справі №607/6776/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , третя особа - Тернопільське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання кредитного договору недійсним - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" - відмовити. Зустрічний позов задовольнити та визнати недійсним кредитний договір із застосуванням наслідків недійсності правочину, посилаючись на те, що воно є незаконним, судом було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд не з`ясував обставини, яка має вирішальне значення для справи, а чи дійсно банк надав йому грошові кошти готівкою в сумі 50 000 доларів США з каси банку, як це передбачено в п.1.5 Кредитного договору №521 від 10 жовтня 2005 року. Висновок суду про нібито видачу готівки з каси банку у сумі 50 000 доларів США не підтверджений належними та допустимими доказами по справі. Адже, юридичний факт видачі готівки з каси банку повинен був підтверджений наступними доказами: заявою на видачу готівки з каси банку; випискою з рахунку клієнта, де повинно бути зафіксовано факт видачі готівки з каси банку, проте, банк не надав суду даних доказів. Ухвалою суду від 28 лютого 2017 року суд задоволив клопотання його представника ОСОБА_3 і зобов`язав банк надати: належним чином завірену копію заяви ОСОБА_1 на видачу готівки по формі згідно Додатку 8 до Інструкції про касові операції в банках України,затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 червня 2003 року №337; завірену копію Договору на відкриття позичкового рахунку та розрахунково-касове обслуговування даного позичкового рахунку в іноземній валюті; дані про рух коштів по поточному рахунку ОСОБА_1 , відкритого на підставі Договору №10/40 про відкриття поточного рахунку та розрахунково-касове обслуговування в національній валюті. Однак, з 28 лютого 2017 року по 14 січня 2020 року банк не виконав вимог вказаної ухвали і визнав, що позичкового рахунку не відкривалось. На даний час проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000470, дата внесення в ЄРДР 13 лютого 2017 року по факту шахрайських дій з боку посадових та службових осіб "УкрСиббанку" при видачі кредиту. В даній кримінальній справі банк надав в слідче управління ГУНП в Тернопільській області документ від 19 липня 2017 року №62-2/51-1 з грифом "банківська таємниця", де вказано, що всі документи по його кредитному договору, оригінали документів по операціях знищені у 2016 році і втратили практичне значення. Тому, суд постановляючи рішення посилався на підробні матеріали банку при відсутності оригіналів документів, а кредит вже фактично закрито, оскільки знищені всі документи. Розпорядження про надання кредиту №521/1 від 10 жовтня 2005 року за підписами заступника начальника ТУ ЗРД АКІБ "УкрСиббанк" та фахівця з кредитування не є належним та допустимим доказом видачі готівки. Так само, як не є доказом видачі готівки з каси банку меморіальний ордер №12264 від 10 жовтня 2005 року на який послався суд, адже, упродовж усього часу розгляду справи банк так і не надав для суду оригіналу даного меморіального ордеру, як не надав належним чином завіреної копії такого ордеру. В матеріалах кримінального провадження №0000470 є даний меморіальний ордер на якому є напис "оригінал касового документу знищено по акту №01/13/10/2016 №8 від 13 жовтня 2016 року", а в матеріалах даної справи на цьому ордері стоїть штамп ПАТ "УкрСиббанк" з датою 10 лютого 2017 року. Тому, меморіальний ордер з`явився нізвідки і спеціально підроблявся для суду. Іншим неповним з`ясуванням обставин справи є те, що суд взяв до уваги за встановлений факт видачі готівки з каси банку в сумі 50 000 доларів США навіть не з`ясував, а з якого саме рахунку було нібито видано готівку в іноземній валюті і не встановив, в якій валюті був відкритий даний рахунок. Більше того, суд навіть не встановив, а на які рахунки зараховувались платежі, котрі він вносив по тілу кредиту і проценти за користування кредитом. Суд не дав оцінки тій обставині, що банк не виконав свого обов`язку та не відкрив позичкового рахунку передбаченого п.3.1. Договору і що даний рахунок не є позичковим рахунком, а є рахунком відділення, тобто гривневим рахунком.

Від Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять залишити без змін рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року у справі №607/6776/16-ц, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що рішення є законним і обґрунтованим, а тому, підстав для його скасування немає. Вказують, що погашення позичальником кредитної заборгованості на протязі десяти років свідчить про те, що ним визнано умови кредитного договору та правовідносини, які виникли з банком на підставі оспорюваного кредитного договору. Також, апелянт скористався правом на отримання відшкодування частини відсотків за оспорюваним кредитом, що теж означає визнання умов кредитного договору.

Від Акціонерного товариства "Укрсиббанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року по справі №607/6776/16-ц залишити без змін, посилаючись на те, що апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не спростовує законних та обґрунтованих висновків суду та не доводить порушення судом норм матеріального та процесуального права, а рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, через що, підстави для його зміни чи скасування відсутні. Неправдивими є пояснення ОСОБА_1 , що він відповідно до умов кредитного договору №521 від 10 жовтня 2005 року не отримував кредитні кошти в розмірі 50 000 доларів США, оскільки цього ж дня був укладений договір іпотеки на житловий будинок і була накладена заборона на відчуження зазначеного у договорі житлового будинку. Скаржник не надає жодних доказів на підтвердження своїх доводів та спростування встановлених судом обставин справи.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , його представники - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представники третьої особи Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" - Любачівської І.В., Гуцало М.І. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник ПАТ "УкрСиббанк" в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №038 та телефонограмою.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи первісний позов і відмовляючи в зустрічному позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 521 від 10.10.2005 та надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 50000 доларів США, а ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту, процентам та пені. Також судом встановлено, що валютою зобов`язання за кредитним договором №521 від 10.10.2005 року є долар США і ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті, тому до стягнення з відповідачів підлягає борг за кредитом, виражений у валюті зобов`язання - доларах США. Крім цього, відповідачем ОСОБА_1 не наведено обставин та не подано належних та достатніх доказів, які б обґрунтовували заявлені ним зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору №521 від 10.10.2005 року.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно з статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У свою чергу статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2005 року ОСОБА_1 , ОСОБА_7 звернулися у АКІБ "УкрСиббанк" із заявою про надання іпотечного кредиту у сумі 50 000 доларів США зі сплатою 12,5% річних для придбання приватного житлового будинку (том 1, а.с.174-177).

Того ж дня відповідач ОСОБА_1 підписав анкету заявника та підписав гарантійний лист - зобов`язання (том 1, а.с.179-180).

Як вбачається із виписки з протоколу №103 засідання кредитного комітету ТУ АКІБ "УкрСиббанк" від 06 жовтня 2005 року, кредитна комісія АКІБ "УкрСиббанк" схвалила надання відповідачу ОСОБА_1 кредиту на придбання житла в кредит (молодіжне кредитування) у розмірі 50 000 доларів США терміном на 252 місяці зі сплатою 12,5% річних комісія за видачу кредиту - 1,0%, комісія за оформлення кредитного договору - 0,1% від суми кредиту. Забезпеченням кредиту виступає приватний будинок за адресою: АДРЕСА_2 та квартира за адресою: АДРЕСА_3 , ринковою вартістю 351 480 гривень (том 1, а.с.181-182).

10 жовтня 2005 року між АКІБ "УкрСиббанк", яке змінило своє найменування на АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №521, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 50 000 доларів США на строк до 05 жовтня 2026 року зі сплатою 12,5% річних за використання кредитних коштів для придбання житлової нерухомості, а саме: будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (том 1, а.с.4-7).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором №521 від 10 жовтня 2005 року між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 10 жовтня 2005 року було укладено договір поруки №1. Відповідно до п.п.1.1, 1.3, 1.4 вказаного договору остання зобов`язалась відповідати перед позивачем по зобов`язаннях ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору №521 від 10 жовтня 2005 року в повному обсязі. Позичальник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники (том 1, а.с.12-13).

01 грудня 2005 року між Тернопільським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та сім`єю в особі ОСОБА_1 на підставі рішення про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла від 28 жовтня 2005 року №19-244, погодженого Головою правління Фонду 28 листопада 2005 року був укладений договір №253 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків (том 1, а.с.235-236).

Судом встановлено, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором №521 від 10 жовтня 2005 року та надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 50 000 доларів США.

Факт видачі відповідачу кредитних коштів у іноземній валюті у сумі 50000 доларів США підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи розпорядженням про надання кредиту №521/1 від 10 жовтня 2005 року за підписами заступника начальника ТУ ЗРД АКІБ "УкрСиббанк" та фахівця з кредитування (т.1 а.с.178), меморіальним ордером №122640 від 10 жовтня 2005 року (т.1 а.с.121) та випискою про рух коштів за кредитним договором №521 (реєстраційний номер кредитного договору в системі обліку банку - НОМЕР_4 ) (т.1 а.с.122-159).

Тому колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи заявника, що йому не надавалися кошти в сумі 50 000 доларів США на придбання житла.

Крім цього, погашення позичальником кредитної заборгованості на протязі десяти років свідчить про те, що ним визнано умови кредитного договору та правовідносини, які виникли з банком на підставі оспорюваного кредитного договору. Також, апелянт скористався правом на отримання відшкодування частини відсотків за оспорюваним кредитом, що теж означає визнання умов кредитного договору.

19 лютого 2016 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором і наявністю простроченої заборгованості, що станом на 17 лютого 2016 року складала 30 381,46 доларів США, АТ "УкрСиббанк" направило на адресу відповідачів вимогу про усунення порушень умов кредитного договору та погашення простроченої заборгованості протягом 31 одного календарного дня з дати одержання вказаного повідомлення у розмірі 1 984,10 доларів США - прострочена заборгованість; 3 000,20 доларів США - прострочена заборгованість по процентах. Одночасно банк вказав, про те, що у разі невиконання ОСОБА_1 , ОСОБА_7 зазначеної вимоги на 32 день з дня її отримання, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту вимагає дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором №521 від 10 жовтня 2005 року у вигляді сплати заборгованості по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 30 381,46 доларів США (том 1, а.с.14-15).

Зазначена вимога була направлена позивачем 24 лютого 2016 року та отримана відповідачами 15 березня 2016 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи списком №06 згрупованих рекомендованих відправлень та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.18, 20-21), однак ні ОСОБА_1 , як позичальник за кредитним договором, ні ОСОБА_7 , як поручитель вимоги АТ "УкрСиббанк" не виконали.

Також, листом за вих. №57-2/01/33 від 13 травня 2016 року АТ "УкрСиббанк" повідомило Тернопільське РУ Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" про те, що ОСОБА_1 з травня 2015 року не проводилось погашення строкової та простроченої заборгованостей по кредитному договору №521 від 10 жовтня 2005 року.

Таким чином, звернення банку з позовом, вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/132-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі №202/4494/16-ц.

Отже, банк, надіславши 19 лютого 2016 року письмову вимогу-повідомлення відповідачам про погашення заборгованості у повному обсязі у розмірі 30 381 (тридцять тисяч триста вісімдесят один) долар США 46 центів станом фактично змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів за договором.

Вказану вимогу ОСОБА_1 отримав 15 березня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №410 (том 1, а.с. 18), тому відсотки за користування кредитом з врахуванням умов договору, який передбачає на 32 день з дня отримання вимоги про сплату боргу в повному обсязі, слід нараховувати лише по 15 квітня 2016 року.

Як видно з розрахунку, що прострочена сума відсотків станом на 17 лютого 2016 року становить 3 000 (три тисячі) доларів США 20 центів.

Розрахунок по процентах за період з 17 лютого 2016 року по 15 квітня 2016 року становить 555 доларів США 79 центів (27 381 долар США 26 центів * 12,5% = 3 422 долара США 66 центів в рік : 12 = 285 доларів США 22 центи в місяць (за період з 17 лютого 2016 року по 29 лютого 2016 року (285 доларів США 22 центи в місяць : 29 = 9 доларів США 84 центи в день * 13 прострочених дні = 127 доларів США 92 центи) + (за березень 2016 року - 285 доларів США 22 центи в місяць) + (за період з 01 квітня 2016 року по 15 квітня 2016 року 285 доларів США 22 центи в місяць : 30 = 9 доларів США 51 цент в день * 15 прострочених днів = 142 долари США 65 центів).

Таким чином, сума прострочених процентів становить станом на 15 квітня 2016 року року становить 3 555 доларів США 99 центів, виходячи з розрахунку 3 000 (три тисячі) доларів США 20 центів + 555 (п`ятсот п`ятдесят п`ять) доларів США 79 центів = 3 555 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) доларів США 99 центів.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року в частині стягнення заборгованості по процентах - змінити, зменшивши розмір стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення заборгованості по процентах з 4 244 (чотири тисячі двісті сорок чотири) долара США 30 центів до 3 555 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) доларів США 99 центів, а також стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 судового збору в розмірі 5 934 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 69 копійок зменшити до 5 815 (п`ять тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 99 копійок з кожного.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року - залишити без змін.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 01 червня 2020 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення підлягає до часткового скасування, яке переглядалось, тому виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року в нескасованій частині підлягає поновленню.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року в частині стягнення заборгованості по процентах та стягнення судового збору - змінити, зменшивши розмір стягнення заборгованості по процентах з 4 244 (чотири тисячі двісті сорок чотири) долара США 30 центів до 3 555 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) доларів США 99 центів, а також стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 судового збору в розмірі 5 934 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 69 копійок зменшити до 5 815 (п`ять тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 99 копійок з кожного.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року - залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року в нескасованій частині.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді