Провадження №2-п/522/38/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Стрезєва Анатолія Івановича про перегляд заочного рішення суду від 15.02.2018 року по цивільній справі №522/12964/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15.02.2018 року (с.Загороднюк В.І.) позовну заяву задоволено.

Представник ОСОБА_1 адвокат Стрезєв А.І. звернуся до суду 19.12.2019 року із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15.02.2018 року.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення суду зазначено, що жодного повідомлення з Укрпошти до ОСОБА_1 не надходило, про дану справу відповідач взагалі не знав. З позовними вимогами ОСОБА_1 не згодний в повному обсязі на підставі того, що 22.07.2011 року рішенням постійного третейського суду при Асоціації українських банків у справі №475/11 вже було вирішено питання про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №2008-690/Ф03.14-057. Однак отримати дублікат виконавчого листа, а тим самим відновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання не вдалося, позивач звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з аналогічними вимогами, як й до Третейського суду. Крім того, завідомо зазначає неправдиві відомості про те, що «…аналогічні рішення по даній справі відсутні…». Вважає, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, на думку відповідача дане рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалене без повного та всебічного з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для справи, без проведення в судовому засіданні належного дослідження та оцінки доказів, які мають істотне значення для вирішення справи по суті.

Разом з заявою про перегляд заочного рішення заявник просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі, оскільки відповідач не знав про дату і місце розгляду даного спору, а копія рішення була отримана лише після ознайомлення з матеріалами справи 03.12.2019 року.

Ухвалою суду від 24.12.2019 року заява про перегляд заочного рішення була призначена до розгляду у судовому засіданні на 27.12.2019 року.

В судове засідання призначене на 27.12.2019 року сторони по справі не з`явились, доказів щодо сповіщення учасників по справі матеріали справи не містять, у зв`язку з чим розгляд заяви було відкладено на 22.01.2020 року.

У зв`язку з находженням судді у відпустці 22.01.2020 року розгляд справи відкладено на 13.02.2020 року.

У судове засідання призначене на 13.02.2020 року сторони по справі не з`явились, повідомлені належним чином. Представник ОСОБА_1 адвокат Стрезев А.І. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю.

Суд, враховуючи розумні строки розгляду заяви, вважає можливим розглянути заяву у відсутності представника заявника згідно ст.287 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 18.02.2020 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15.02.2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №2008-690/Ф03.14-057 від 08.04.2008 року в загальному розмірі 57 766,17 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 22 632,19 грн.

У заяві представник ОСОБА_1 посилається та те, що відповідач не був повідомлений про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим просить визнати причини пропуску строку на перегляд заочного рішення з поважних причин та поновити його, посилаючись на те, що лише 03.12.2019 року представник реалізував своє право при ознайомлення з матеріалами справи.

Однак, в матеріалах справи є заява представника ОСОБА_1 адвоката Стрезєва А.І. щодо ознайомлення від 22.05.2019 року, зареєстрована судом 27.05.2019 року за вх. №52930/19, відповідно якої зазначено, що відповідач 22.05.2019 року за допомогою ЄДРСР зміг ознайомитись зі змістом рішенням Приморського районного суду м.Одеси.

Таким чином, відповідач був обізнаний про існування судового рішення від 22.05.2019 року, після чого звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, яка зареєстрована судом 27.05.2019 року, але з заявою про перегляд заочного рішення звернувся до суду лише 19.12.2019 року.

За вимогами правила ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення мотивовано тим, що заявниця про існування зазначено рішення не знала, так як до теперішнього часу не отримувала ні позовної заяви, ні додатків до позовної заяви, ні судових повісток, ні судового рішення.

Проте, доводи, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах даної справи наявна заява про ознайомлення з матеріалами справи від 27.05.2019 року, крім того, в даній заяві зазначено, що 22.05.2019 року за допомогою ЄДРСР представник заявника зміг ознайомитися з рішенням суду (а.с.47).

Таким чином, повний текст заочного рішення суду від 15.02.2018 року розміщений на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень та наявний у відкритому доступі.

Європейський суд з прав людини зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене заявником не доведено поважність причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно ст.122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Враховуючи, що відповідач був обізнаний про заочне рішення, ще 22.05.2019 року, а звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення лише 19.12.2019 року без належного обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення із відповідною заявою, суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 89, 122, 123, 126, 223, 247, 258-260, 268, 284, 287, 288, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Стрезєва Анатолія Івановича про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення відмовити.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Стрезєва Анатолія Івановича про перегляд заочного рішення суду від 15.02.2018 року по цивільній справі №522/12964/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси.

Повний текст ухвали суду складено 18 лютого 2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.