Справа № 180/732/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
31 серпня 2020 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Янжули О.С.
при секретарі: Котовій Н.С..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 180/1095/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.01.2017 року.
в т.ч.: -0,00 грн.-заборгованість за поточним тілом кредиту;
-000 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками;
-0,00грн.забогованість за простроченими відсотками
-0,00грн.-забогованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625;
-0,00грн.-нарахована пеня;
-0,00 грн.-нараховано комісії, а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг
-0,00 грн.- штраф ( фіксована частина);
-0,00 грн. штраф (процентна складова).
Спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є відповідач у справі - ОСОБА_2 , який постійно проживав разом із спадкодавцем.
На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути зазначену суму заборгованості із спадкоємця померлого ОСОБА_2 та судові витрати по справі.
Позивач надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 10 червня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі представника "Приватбанку", на задоволені позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, клопотань від нього також не надходило.
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 04.06.2020 року ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 57).
У зв`язку з чим відповідача, крім викликів за вказаною адресою, було викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Оголошення про виклик відповідача було опубліковано - 17.08.2020 року.
Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Частиною 2 ст. 124Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті "www. privatbank.ua" складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджуєтеся підписом у заяві, копії яких додаються до позовної заяви.
Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі - надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Позичальник, відповідно до п. 2.1.13.1 Договору зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 виданого 16 січня Марганецьким міським відділом державнеї реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 42 ( а.с.37).
в т.ч.: -0,00 грн.-заборгованість за поточним тілом кредиту;
-000 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками;
-0,00грн.забогованість за простроченими відсотками
-0,00грн.-забогованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625;
-0,00грн.-нарахована пеня;
-0,00 грн.-нараховано комісії, а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг
-0,00 грн.- штраф ( фіксована частина);
-0,00 грн. штраф (процентна складова, що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором № б/н від 27.07.2012 року укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_2 ( а.с.9-14).
Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Частиною 1 ст.608 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою, і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Кредитні правовідносини, які виникли між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 допускають правонаступництво.
Згідно з нормою ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у ст.1219 ЦК (ст.ст.1218, 1231 цього кодексу).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).
За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.
Відповідно до положень ч.ч.2, 3, 4 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.
Згідно з частинами 1,3,5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини.
У позовній заяві позивач зазначає, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена АДРЕСА_1 .
Проте, із матеріалів спадкової справи № 346/2017, заведеної після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , на підставі Претензії АТ КБ "ПриватБанк", наданої суду на його запит, Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 30.06.2020 року, яка була досліджена у судовому засіданні ( а.с. 68-100) вбачається, що згідно спадкової справи, яка була відкрита Другою Нікопольською Державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що фактично мається два спадкоємця, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Так, до нотаріуса звернулася ОСОБА_3 та ОСОБА_1 із заявами про фактичне прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 у заяві зазначила, що померлий ОСОБА_2 був її чоловіком, який до дня смерті постійно проживав у АДРЕСА_1 . На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з автомобіля марки DAEWOO, 2006 року випуску, яке вона фактично прийняла та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом. Нотаріусом, факт прийняття спадщини перевірено проживанням разом та за одним місцем реєстрації спадкоємця зі спадкодавцем - АДРЕСА_1 .
Копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу Серії 11-КИ № 293716 підтверджується що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 14 квітня 1979 року зареєстрували шлюб, актовий запис №16 (а.с.89).
ОСОБА_1 у заяві зазначив, що померлий ОСОБА_2 є його батьком, який до дня смерті постійно проживав у АДРЕСА_1 . На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з автомобіля марки DAEWOO, 2006 року випуску, яке він фактично прийняв та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом. Факт прийняття спадщини перевірено проживанням разом та реєстрацією спадкоємця зі спадкодавцем за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 підтверджується, що батьками ОСОБА_1 є: батьком ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 ( а.с.89, зв. стор).
Таким чином спадкове майно, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично прийняли, так як мешкали та були зареєстровані на час смерті спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана обставина підтверджується копіями паспортів: ОСОБА_2 ( а.с. 34), ОСОБА_1 (а.с.35-36) та ОСОБА_3 ( а.с.78), в яких місце реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 .
За змістом ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).
Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Факт прийняття спадщини останніми підтверджується і копіями витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.12.2019 року ( а.с.97-98).
За життя ОСОБА_2 , у порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування.
Нормами ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, в силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов`язанням зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред`явлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину.
Отже, оскільки позивач звернувся до суду з позовом лише до ОСОБА_1 , як до спадкоємця, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті ОСОБА_2 , померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 , позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в межах розміру його частки у спадщині, таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ КБ «Приватбанк» половина суми заборгованості за кредитним договором б/н від 27.07.2012 року - в розмірі 8860,80 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.. 4, 5, 12, 13, 19, 28, 76,81, 141,247,258,259, 263-265, 268, 274-277,280-283,289, 354-355 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 608, 1054-1057, 1218, 1219, 1261, 1268, 1281, 1282 ЦК України - суд,
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула