_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/210/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму, в якій просить визнати за ним право на користування квартирою АДРЕСА_1 , та зобов`язати Київську районну адміністрацію ОМР укласти з ним договір довгострокового найму житла, посилаючись на те, що позивач був зареєстрований за зазначеною адресою у період з 30.09.1994 року по 11.08.1999 року, кого у зв`язку з сімейними обставинами, йому довелося надалі змінити місце реєстрації, але фактично він проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача Київської районної адміністрації, надав до суду відзив на позовну заяву, у якій просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що позивач був виписаний із спірної квартири з 01.09.1999 року, отже втратив право користування спірною квартирою з моменту виписки.

Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих №237 від 15 травня 1970 року, мати позивача - ОСОБА_2 - отримала ордер серії ЖР № 1401 на право зайняття житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер було видано на сім`ю, що складалася з трьох осіб, в тому числі, і на позивача ОСОБА_1 .

8 червня 1971 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після укладання шлюбу останній зареєстрував своє місце проживання разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за зазначеною адресою в період з 30 вересня 1994 року по 11 серпня 1999 року. У зв`язку з сімейними обставинами, позивач змінив місце реєстрації, був виписаний зі спірної квартири та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично безперервно проживав саме за адресою: АДРЕСА_1 , від 01.09.1999 року.

з 1980 року, що підтверджується відповідним актом про проживання особи, копія якого додається.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . В подальшому договір найму житлового приміщення був укладений з чоловіком ОСОБА_2 - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . У зв`язку з цим, в домовій книзі 14 квітня 2016 року було зроблено відповідний запис про зняття особи з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної зокрема, на житловий фонд.

Відповідно до ст. 143 Конституції України, територіальна громада міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування, керує майном що знаходиться в комунальній власності.

Відповідно до ст. 18 Житлового кодексу Української РСР, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Згідно з положенням про Київську районну адміністрацію Одеської міської затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017р. №1934-VII, районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської ради та створена нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування, районна адміністрація Одеської міської ради підзвітна та підконтрольна міській раді, підпорядкована міському голові та виконавчому комітету міської ради.

Відповідно до положень Житлового кодексу Української РСР, п.5 ч.1 ст.30 України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих сільських, селищних, міських рад відносяться делеговані повноваження по обліку відповідно до закону житлового фонду, контролю за його використанням, інші повноваження в сфері обліку та розподілу житла.

На підставі п.п. 2.4, 2.7. «Положення про Київську районну адміністрацію Одеської ради», адміністрація виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду; видає ордери на службові жилі приміщення та жилі приміщення, які перебувають у власності територіальної громади міста; на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради укладає договори найму жилих приміщень та вирішує щодо внесення змін до договорів найму жилих приміщень та розподілу звільненого неприватизованого житла, приймає рішення про бронювання житла.

Київська райадміністрація ОМР є наймодавцем житлового фонду належного до комунальної власності та розташованого на території району.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Позивач стверджує, що, незважаючи на зняття з обліку за адресою: АДРЕСА_1 , він продовжував проживати разом з батьками. Отже, з 1999 р. по дату смерті вітчима позивача ОСОБА_3 , у позивача було більше 15 років, щоб вирішити питання реєстрації місця проживання у спірній квартирі.

Тому, відсутність реєстрації за зазначеною адресою свідчить про відсутність згоди основного квартиронаймача на проживання позивача ОСОБА_1 у спірній квартирі.

Позивачем до позовної заяви не надано письмової згоди основного квартиронаймача та всіх членів його сім`ї, які проживали разом з ним на вселення ОСОБА_1 .

Про відсутність такої згоди свідчить той факт, що за життя основний наймач ОСОБА_2 , а в подальшому і ОСОБА_3 , не звертались до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про включення ОСОБА_1 до договору найму, як члена родини, або переоформлення договору найму квартири на позивача. Також, ОСОБА_3 не ставив питання щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою.

Крім того, позивач зазначає щодо ведення з наймачем спільного господарства, однак доказів, які б вказували на ці обставини, позивачем не надано.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмосити.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 18, 65 ЖК УРСР, ст. ст. 16, 29 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У позовній заяві ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування квартирою АДРЕСА_1 , та зобов`язання укласти договір найму відмовити повінстю.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.