Справа № 361/958/19
Провадження № 2-о/361/7/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 лютого 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Мельниченко Я.І., з участю заявника ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи - Романівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, Броварська міська рада Київської області, ОСОБА_2 , -

встановив:

Заявник просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт.Романів Житомирської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 .

Заявник ОСОБА_1 пояснила, що познайомились з ОСОБА_3 на початку 2003р. і стали зустрічатись, в квітні 2003 року ОСОБА_3 забрав її жити до себе, і з квітня 2003 року вони стали проживати разом одною сім?єю як чоловік і жінка в АДРЕСА_1 , у будинку батьків ОСОБА_3 , також в будинку жили свекруха і свекор, а також після смерті матері вона забрала до себе рідну неповнолітню сестру ОСОБА_9 , 1991р.н., бо батько був позбавлений батьківських прав, а вона, заявник, була опікуном сестри.

Від ОСОБА_3 завагітніла і народила сина ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки ОСОБА_3 не хотів укладати шлюб, тому вона образившись дитину зареєструвала в Камінській сільраді за місцем своєї реєстрації на своє прізвище, запис про батька записано з її слів. ОСОБА_3 визнавав себе батьком, протягом всієї вагітності і після народження дитини, забирав її з пологового будинку, ставився до дитини як до рідного сина, брав участь у його вихованні і утриманні. Жили з ОСОБА_3 до 2009року, потім він став випивати, посварились, і вона з сестрою і сином переїхали жити до свого будинку в с. Камінь, а ОСОБА_3 залишився з батьками. Він обіцяв піти до реєстраційного відділу і записати себе батьком сина, але так цього і не зробив, відкладаючи на потім, після припинення сімейних стосунків і спільного проживання, він продовжував цікавитись сином, давав гроші, забирав сина на канікули до себе. Встановлення факту батьківства заявнику необхідно для отримання спадщини після батька, а також для оформлення соціальних виплат у зв`язку з смертю батька. Вона подавала заяву до нотаріальної контори для прийняття сином спадщини, крім нею таку заяву подав рідний брат ОСОБА_3 ОСОБА_2 .мати ОСОБА_3 померла раніше, батько помер в один день з ним.

Суд у підготовчому провадженні витребував від Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомості про реєстрацію актового запису про смерть ОСОБА_3 ; від Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомості інформацію про реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу ОСОБА_3 ; від Врублівської сільської ради Романівського району Житомирської області відомості про осіб, які проживали з ОСОБА_3 до його смерті та про інших спадкоємців за законом.

Суд також витребував від Романівської державної нотаріальної контори відомості про спадкову справу до майна ОСОБА_3 та відомості про спадкоємців. Було з?ясовано, що заяву про прийняття спадщини подав брат спадкодавця ОСОБА_2 , який був залучений до участі у справі як заінтересована особа як спадкоємець наступної черги і на права якого впливатиме рішення у разі задоволення заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_2 письмових пояснень, заперечень, доказів не подав, своєї думки з приводу заяви та встановлення даного факту не висловив, спору не заявив.

Заінтересована особа Романівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області подав письмові пояснення і заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти встановлення даного факту не подав;

Інші заінтересовані особи: Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області та Броварська міська рада Київської області письмових пояснень, заперечень проти встановлення даного факту не подали.

Згідно свідоцтва про народження та актового запису про народження ОСОБА_4 - він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати: ОСОБА_1 , батько: ОСОБА_3 , запис про батька вчинений за ч.1 ст.135 СК України (зі слів матері). Актовий запис вчинено 12.05.2006р.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 14.11.2016р. уклала шлюб з ОСОБА_10 , прізвище дружини у шлюбі змінено на ОСОБА_1 .

Виписка з амбулаторної карти Рублівської амбулаторії- що там перебувала на обліку по вагітності, батьком значиться ОСОБА_3 ,

Згідно Довідки з Романівської районної лікарні - на запит ОСОБА_1 - в її індивідуальній карті вагітної і породіллі в графі про чоловіка записаний ОСОБА_3 , 23 роки.

Згідно виписки з амбулаторної картки вагітної ОСОБА_1 - чоловіком вказаний ОСОБА_3

Довідки з Романівської районної лікарні - на запит ОСОБА_1 - в її індивідуальній карті вагітної і породіллі в графі про чоловіка записаний ОСОБА_3 , 23 роки.

Згідно актовому запису про народження ОСОБА_3 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт.Романів Житомирської області, громадянин України.

Згідно запису про смерть ОСОБА_3 , він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Довідки Рублівської сільської ради - ОСОБА_1 проживала з співмешканцем ОСОБА_3 з 2003 по 2009р. у селі Рублівці.

Згідно Свідоцтва про хрещення: хрещена мати - ОСОБА_11 - дружина ОСОБА_2 (брата ОСОБА_3 ).

Згідно відповіді органів РАЦС - відсутні записи про шлюб та про розірвання шлюбу ОСОБА_3 .

З Спадкової справи, відкритої до майна ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяви про прийняття спадщини подав ОСОБА_2 - брат спадкодавця; також заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1 від імені сина ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_12 , хрещена мати ОСОБА_4 , суду пояснила, що ОСОБА_1 знає здавна, вони з одного села, дружили, з 2003року ОСОБА_1 стала жити з ОСОБА_3 у Рублівці , довго не мала дітей і лікувалась, свідок часто була в гостях, в тому числі коли ОСОБА_1 була вагітна, і після того фактично на всіх днях народження, в одному будинку з ними також жили батьки ОСОБА_3 мама ОСОБА_5 і тато ОСОБА_6 , свідок хрестила ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батько - ОСОБА_3 , хрестини були в Рублівці восени 2006 року, також на хрестинах був брат ОСОБА_3 ОСОБА_2 з дружиною. ОСОБА_1 і ОСОБА_3 жили одною сім,єю, ОСОБА_3 був батьком і визнавав своє батьківство, ОСОБА_3 забирав ОСОБА_1 з пологового будинку, разом привозили сина ОСОБА_4 в Київ лікуватись, ОСОБА_3 любив сина, коли ОСОБА_4 виповнилось приблизно 4 роки, ОСОБА_1 пішла від ОСОБА_3 і далі жила в своєму селі, але часто відвозила сина до ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_9 , сестра заявника, суду пояснила, що після смерті матері з 2005 року проживала з сестрою ОСОБА_1 в селі Врублівка в сім, ї ОСОБА_1 і ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 була її піклувальником, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 жили як чоловік і жінка одною сім,єю, мали спільне господарство, також з ними в одному будинку жили батьки ОСОБА_3 ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 народила сина, батьком є ОСОБА_3 , він підтримував ОСОБА_1 під час вагітності, забирав з полового будинку, в 2006 році були хрестини; його батьки боялись, щоб його не забрали в армію, тому він не хотів реєструвати шлюб. В 2009 році відносини між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 погіршились і ОСОБА_1 пішла від ОСОБА_3 , бо він став випивати. Після того ОСОБА_1 возила сина до батька, ОСОБА_3 приїжджав забирав сина до бабусі і дідуся, матеріально трохи допомагав і завжди визнавав, що є батьком дитини.

Свідок ОСОБА_8 , 1967р.н., жителька с. Врубівка, сусідка ОСОБА_3 , суду пояснила, що ОСОБА_1 (на той час ОСОБА_1 ) з 2003 по 2009 рік жила з ОСОБА_3 у будинку його батьків, жили одною сім,єю як чоловік і жінка, з свекром і свекрухою, інших чоловіків у ОСОБА_1 не було, і не викликало сумнівів, що син ОСОБА_4 , якого вона народила в 2006 році, є сином ОСОБА_3 ; чоловік під час вагітності і після народження сина визнавав своє батьківство. Ставився до дитини як до рідного сина, називав синочком, це була бажана і довгоочікувана для них дитина, в 2009р. ОСОБА_1 пішла від ОСОБА_3 , але після того приводила сина до батька і до баби з дідом ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 брав сина до себе, відношення між ними продовжувались як між сином і батьком.

Свідок ОСОБА_7 , 1987р.н., жителька с. Врубівка, сусідка ОСОБА_3 , суду пояснила, що ОСОБА_1 (на той час ОСОБА_1 ) з 2003 по 2010 рік жила з ОСОБА_3 у будинку його батьків, жили одною сім,єю як чоловік і жінка, з свекром і свекрухою, потім ОСОБА_1 була вагітною і в 2006 році у них народився син ОСОБА_4 , ОСОБА_3 водив сина у дитсадочок, стосунки між ними були як між сином і батьком, він інколи не оспорював своє батьківство; приблизно у трьох-чотирьохрічному віці дитини ОСОБА_1 пішла від ОСОБА_3 , але після того ОСОБА_4 часто бував в гостях у баби з дідом і спілкування між ОСОБА_3 і сином були хорошими, як сина і батька.

Згідно ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Згідно ст.134 СКУ на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно ст.135 СКУ, ч.1. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ст.128 СКУ, ч.1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ст.130 СКУ ч.1. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. 2. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: зокрема, п.1) родинних відносин між фізичними особами; ч.2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.316 ЦПК заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Таким чином, оскільки фізична особа ,батьківство якої по відношенні до своєї дитини просить встановити заявник, померла, то дане питання щодо встановлення батьківства має вирішуватись в порядку окремого провадження у відповідності до ч.1 ст.130 СК України, а не в позовному провадженні.

Встановлення даного факту за своїм змістом є фактом про вставлення родинних стосунків між сином і батьком, тому підпадає під перелік фактів, що можуть бути встановлені судом у такому порядку.

Даний факт (встановлення батьківства особи) має юридичне значення оскільки підтверджує родинний зв`язок і відповідно всі наступні права та обв`язки, що породжуються таким родинним зв`язком батька з дитиною.

Суд з урахуванням конкретних обставин справи визначився у питанні щодо виклику самої дитини і вважав за недоцільне викликати дитину до суду, що не суперечить її інтересам і не порушує її прав.

Даний факт має значення для малолітньої особи , тому заява про встановлення даного факту до суду подана належним учасником справи - особою, яка є матір,ю малолітньої дитини.

Встановлення даного факту відповідає інтересам дитини.

Встановлення даного факту необхідно для здійснення дитиною (її законним представником в інтересах дитини) своїх спадкових прав, а також для реалізації права на отримання державної допомоги у зв`язку з смертю батька дитини.

Оскільки відсутні інші особи, які б претендували на батьківство чи які б за законом мали бути визнані батьком дитини заявника, то у даному випадку відсутній спір про право. Сам той факт, що у вказаної особи є інший спадкоємець другої черги, який подав заяву про прийняття спадщини, не означає наявності спору про право, оскільки встановлюється даний факт у сфері сімейних відносин, і він може бути встановлений незалежно від спадкових відносин. Заінтересована особа не заявила про оспорювання даного факту. Тому відсутні підстави для залишення заяви без розгляду з подальшим роз вирішенням спору у порядку цивільного позовного провадження.

З наданих доказів у їх сукупності встановлено, що заявник ОСОБА_1 в ОСОБА_3 з 2003 року по 2009 рік проживали одною сім?єю в родині ОСОБА_3 , їхні стосунки були фактично подружніми, хоча і без укладення шлюбу, визнавались такими їхнім близьким оточенням, в тому числі батьками ОСОБА_3 (в будинку яких і з якими проживали разом). Заявник і ОСОБА_3 проживали разом достатньо тривалий час для того, щоб вважати їх стосунки сімейними і подружніми. Вагітність наступила під час спільного проживання чоловіка і жінки, чоловік протягом вагітності жінки не оспорював зачаття дитини від нього, при народженні дитини визнав своє батьківство, продемонструвавши це своїми послідовними діями (забрав жінку з пологового будинку з дитиною до себе і у подальшому ставився до дитини як до свого сина). ОСОБА_3 , хоча і не подав заяву про запис його як батька дитини, але фактично визнавав своє батьківство, підтримував з дитиною відношення як батька з сином на протязі тривалого часу (понад чотири роки), і не припинив стосунки з даною дитиною як з своїм рідним сином навіть після припинення сімейних стосунків з його матір?ю, - що дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 був батьком вказаної дитини, усвідомлював це і визнавав себе батьком.

Таким чином, суд дійшов висновку, що факт батьківства ОСОБА_3 по відношенню до дитини чоловічої статі (сина ОСОБА_4 ), народженої заявницею ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (на той час прізвище ОСОБА_1 ).

Згідно ст.319 ЦПК у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Керуючись ст.125, 130 СК України, ст.ст. 315, 316, 319, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити;

встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт Романів Житомирської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_1 , та визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані апеляційні скарги, а у разі подання апеляційної скарги - за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення строку оскарження, якщо подасть апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення йому або його представнику копії повного рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду або згідно п.15.5 перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Повне рішення виготовлено 21.02.2020р.

Суддя Т.В. Селезньова