Провадження №22-ц/824/1221/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Універсал Банк» про скасування постанов та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеною скаргою, яку обґрунтувала тим, що приватний виконавець 29.07.2019 року неправомірно прийняв до виконання виконавчий лист по справі №753/10108/15-ц та виніс постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, а згодом - про зупинення виконавчого провадження, в той час як 13.05.2019 року Верховним судом зупинено виконання даного рішення до закінчення касаційного провадження. Дані дії приватного виконавця скаржник вважає протиправними, просить скасувати зазначені постанови та повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку з зупиненням виконання рішення Верховним Судом.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року подана скарга залишена без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заявник подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано всі обставини справи, які мають значення для справи, а також посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. Просила скасувати оскаржувану ухвалу як незаконну та необґрунтовану та ухвалити новесудове рішення, яким задовольнити його скаргу в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець заперечує щодо змісту і вимог апеляційної скарги. Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав:

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 обґрунтовувала її тим, що приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження, винесено постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника датою 29.07.2019 року, в той час як ще 13.05.2019 року Верховним судом було зупинено виконання рішення, за яким приватним виконавцем вчиняються вищевказані дії. Таким чином з точки зору скаржника приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження, що в свою чергу зумовлює і незаконність оскаржуваних постанов.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що вищевказана постанова Верховного суду на час відкриття виконавчого провадження приватному виконавцю не надавалась, а дії приватного виконавця після отримання виконавчого документу чітко регламентовані діючим законодавством. В цьому алгоритмі визначених законодавством дій жодним чином не передбачено обов`язку приватного виконавця самостійно здійснювати перевірку тієї обставини, чи не зупинене виконання рішення по справі, за яким йому було подано належним чином оформлений виконавчий документ. Той факт, що про зупинення виконання рішення суду було відомо стягувачу по справі, жодним чином не спростовує вищевикладених висновків, оскільки про таку обставину він приватному виконавцю не повідомляв, а предметом розгляду даної справи є законність чи незаконність дій приватного виконавця а не оцінка дій стягувача по справі. Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованої позиції скаржника в наведеній частині, відтак відсутність підстав для задоволення скарги з цього приводу.

В той же час ОСОБА_1 оскаржує дії приватного виконавця не лише з огляду вчинення виконавчих дій під час зупинення виконання рішення суду, але й в частині накладення арешту на її грошові кошти з огляду на те, що такий арешт було накладено з порушенням встановленої законом процедури щодо перевірки наявності спеціального режиму арештованих рахунків та коштів на них.

У відповідності до положень п. 7 ч. 3 ст. 18 та ч. 2 ст. 48 Закону України „Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. В той же час не допускається накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

З огляду на вказане обмеження відповідно до встановленої законом процедури приватний виконавець перед накладенням арешту на рахунки має перевірити статус таких рахунків стосовно того, чи не є вони спеціальними та чи не заборонено на них накладання арешту, і лише після встановлення даної обставини виконавець має право накладати арешт на такі рахунки. В той же час в матеріалах справи відсутні докази попередньої перевірки приватним виконавцем статусу арештованих рахунків боржника. Більш того, як пояснив представник приватного виконавця в судовому засіданні апеляційної інстанції, виконавцем спочатку було винесено постанову про арешт коштів боржника, а вже потім приватний виконавець звернувся до банківської установи за отриманням інформації стосовно вже арештованих рахунків. Таким чином колегія суддів апеляційного суду констатує порушення приватним виконавцем процедури та порядку прийняття постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника на банківському рахунку, що в свою чергу веде до незаконності таких дій приватного виконавця та винесення оскаржуваної постанови з порушенням встановленої процедури. На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до невірного вирішення справи в цій частині.

Положеннями ст. 451 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд має право визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними та зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно вимог ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на частково невірне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року в частині вирішення вимог скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця по винесенню постанови про арешт коштів боржника та скасування вказаної постанови скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича по винесенню постанови про арешт коштів боржника від 29.07.2019 року у виконавчому провадженні № 59662798 та скасувати вказану постанову.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича на користь ОСОБА_1 85,37 грн. судового збору пропорційно до задоволених вимог скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько