Справа № 683/1788/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.

за участі секретаря судового засідання Крупської В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1788/20, 2/683/975/20 за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник адвокат Мініх Ірина Миколаївна до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина,

в с т а н о в и в:

27 липня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом з дитинства, в інтересах якого діє представник адвокат Мініх І.М., звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 і просить стягувати з останнього аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з моменту звернення з позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог адвокат Мініх І.М. зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який 01 вересня 2005 року розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 225. В період шлюбу у них народився ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом з дитинства, 09 червня 2020 року згідно рішення комісії МСЕК йому встановлено інвалідність I групи довічно. ОСОБА_3 потребує постійного медичного лікування, стороннього догляду та опіки, проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка його утримує та піклується про нього і позбавлена можливості працювати через здійснення догляду за сином. Вказує, що відповідач є особою працездатного віку, працює робітником на виробництві в Республіці Польща, отримує стабільний та високий дохід, що дозволяє йому утримувати двох неповнолітніх дітей згідно судового наказу від 22 жовтня 2018 року в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку та на дружину до досягненню другою дитиною трирічного віку згідно рішення суду від 20 листопада 2018 року, сплачуючи їй 2000 грн. щомісячно.

Уважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатному повнолітньому сину, однак в добровільному порядку відмовляється це робити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Зазначила, що позивачу призначена соціальна допомога в розмірі 3516 грн. 40 коп., однак така сума є недостатньою для забезпечення мінімальних потреб особи з інвалідністю першої групи та його лікування.

Представник відповідача адвокат Гіппіус О.Б. в судовому засіданні позов визнав частково. Уважав, що на утримання непрацездатного повнолітнього сина відповідача підлягає стягненню 1/6 його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи, що втратила працездатність та на строк до досягнення відповідачем шестидесятирічного віку, тобто, поки він буде мати змогу надавати таку допомогу. Не заперечував, що ОСОБА_4 працює закордоном, однак має незадовільний стан здоров`я, його заробітки є несистематичними. Крім того, відповідач сплачує аліменти на утриманні двох дітей від другого шлюбу в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, відтак у разі задоволення позовних вимог в повному обсязі, з нього належатиме до стягнення більш ніж 1/2 його заробітку.

Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про таке.

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Як установлено судом і вбачається зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 04 травня 2018 року, виданого повторно, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно довідки про склад сім`ї №3066 від 13 липня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради ОСОБА_3 зареєстрований та проживає з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №018526 від 09 червня 2020 року ОСОБА_3 є інвалідом першої групи з дитинства довічно та потребує постійного стороннього догляду, психолого-педагогічної, професійної, фізичної, фізкультурно-спортивної, соціальної і побутової реабілітації.

З відповідача на користь ОСОБА_5 стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, однак після досягнення повноліття відповідач перестав сплачувати аліменти, а надавати матеріальну допомогу у добровільному порядку не бажає.

ОСОБА_4 на даний час перебуває в шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 та відповідно до судового наказу, виданого Старокостянтинівським районним судом 22 жовтня 2018 року з нього стягуються аліменти на дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 листопада 2018 року у справі №683/2659/18 ОСОБА_4 сплачував аліменти дружині а розмірі 2000 грн. до досягнення другою дитиною трирічного віку.

ОСОБА_4 працює закордоном та має дохід.

Зазначені обставини визнаються представником відповідача та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Суд наголошує на тому, що відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим з батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (статті 182, 200 СК України).

Таким чином, розмір відповідних аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що ОСОБА_3 , є непрацездатною особою, інвалідом з дитинства першої групи та потребує постійного стороннього догляду, отримує соціальну пенсію в розмірі 3516 грн 40 коп., його мати ОСОБА_5 позбавлена у зв`язку необхідністю стороннього догляду за сином можливості працювати та надавати йому матеріальну допомогу, ОСОБА_4 , є працездатним та має утриманців, його дружина є також працездатною та має обов`язок по утриманню дітей.

Крім того, відповідач з 14 листопада 2019 року більше не сплачує аліменти дружині до досягненню дитиною трирічного віку в розмірі 2000 грн., що на переконання суду, також свідчить про можливість відповідача матеріально підтримати свого непрацездатного сина.

Доводи представника відповідача про незадовільний стан здоров`я останнього та можливість стягнення з нього аліментів до досягнення відповідачем шестидесятирічного віку не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд звертає увагу, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, ОСОБА_4 не позбавлений можливості відповідно до ст. 192 СК України звернутися до суду про зміну розміру аліментів.

Відтак, суд уважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви.

Оскільки при подачі даного позову позивач звільнявся від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.11, 88, 174 ч.4 ЦПК України, ст.198 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник адвокат Мініх Ірина Миколаївна задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 липня 2020 року й до припинення інвалідності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 04 вересня 2020 року.

Суддя: