ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7827/20 Справа № 932/7253/20 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Каратаєвої Л.О.., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_1 , Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним рішення, скасування рішення про державну реєстрацію,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив: заборонити ОСОБА_1 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на земельну ділянку кадастровий номер :02:292:0014 площею 0,0153 га; заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на земельну ділянку кадастровий номер :02:292:0014 площею 0,0153га.

Вказана заяви обґрунтована тим, що 05 серпня 2019 року була здійснена державна реєстрація права власності за його братом ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0153 га із кадастровим номером :02:292:0014 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, виданого 24 липня 2019 року, видавник: Дніпропетровська міська рада. Таким чином, ОСОБА_1 безпідставно та незаконно набув право власності на земельну ділянку, право на набуття якої у спільну власність має також він. 08 червня 2007 року він, ОСОБА_2 , і його брат ОСОБА_1 отримали в спадщину від їх матері ОСОБА_3 земельну ділянку та будинок за адресою АДРЕСА_1 . 06 лютого 2012 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вирішено розділити в натурі земельну ділянку між сторонами по Ѕ кожному, а також вирішено питання про розподіл в натурі будинку за цією ж адресою. Їх мати ОСОБА_3 також мала ділянку землі площею 0,0153 га за цією ж адресою - АДРЕСА_1 на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 15 чеврня 1998 року. Оскільки вони з братом вдвох рівними частинами є власниками основної земельної ділянки площею 0,1 га АДРЕСА_1 , яку набули як спадщину, то і прилегла земельна ділянка за цією ж адресою площею 0,0153 га використовувалася ними обома рівними частинами впродовж меж, визначених рішенням суду. Втім, 29 травня 2020 року його брат почав облаштування паркану і обмежив його доступ до спірної земельної ділянки, заявивши про своє право власності на неї, при цьому жодних попередніх узгоджень з ним з цього приводу не було. Набуття його братом ОСОБА_1 права власності на цю ділянку одноособово порушує його права та законні інтереси, тому він має намір звернутися з позовом до ОСОБА_1 та до Дніпровської міської ради із наступними позовними вимогами: про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради, видане 24 липня 2019 року щодо встановлення права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :02:292:0014 за ОСОБА_1 , скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 серпня 2019. Заявник посилається на те, що на теперішній час існує реальна загроза відчуження відповідачем спірної земельної ділянки єдиним земельним масивом разом з належною йому частиною земельної ділянки, отриманою ним у спадщину та виділеною йому в натурі судовим рішенням від 06 лютого 2012 року.

Враховуючи викладене, заявник просив суд вжити заходів забезпечення позову та заборонити відчуження земельної ділянки площею 0,0153 га, яка була незаконно передана у власність відповідача протиправним рішенням Дніпровської міської ради.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 , а саме: накладено заборону ОСОБА_1 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, винаймання, виділ часток та інше) на відчуження, передачу іншим особам та переоформлення документів на земельну ділянку кадастровий номер :02:292:0014 площею 0,0153 га.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив вказану ухвалу скасувати в частині задоволення заяви про забезпечення позову та ухвалити нове судове рішення, якою у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту реальності загрози відчуження земельної ділянки. Крім того, апелянт вказує, що позивачем не надано державного акту на право власності на земельну ділянку.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 , вбачається, що останній ставить питання про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради від 24 липня 2019 року, за яким ОСОБА_1 набув право власності на вищевказану земельну ділянку, і оспорення ОСОБА_2 правомірності набуття у власність ОСОБА_1 цієї земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо правомірності набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку.

А тому, враховуючи наявність спору та обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно вирішив питання забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії на відчуження, передачу іншим особам та переоформлення документів на вказану земельну ділянку кадастровий.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку саме про необхідність часткового вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту реальності загрози відчуження земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку, - колегія суддів вважає безпідставними з наведених вище підстав.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції було дотримано вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Л.О. Каратаєва

Т.Р. Куценко