Ухвала

03 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 185/7976/19

провадження № 61-12749ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усик Г. І.

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 03 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» (далі - ВАТ «Укргазбанк»), правонаступником якого є позивач, та приватним підприємством фірма «Комас» (далі - ПП «Комас») укладено кредитний договір № 135. Згідно з умовами договору Банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом в сумі 200 000,00 грн, на поповнення обігових коштів, на строк з 03 жовтня 2006 року по 02 жовтня 2007 року за наступних умов: з 03 жовтня 2006 року кредитна лінія в межах суми ліміту 170 000,00 грн; з дати оформлення договору іпотеки на споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з оформленням права власності на земельну ділянку, сума ліміту становить 200 000,00 грн, із сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 19 % річних.

Згідно договору іпотеки № 135/06/з-4 без оформлення заставної від 09 лютого 2007 року, ОСОБА_1 в забезпечення кредитного договору від 03 жовтня 2006 року № 135 надала позивачу в іпотеку земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0046, загальною площею 0,1900 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В порушення взятих на себе зобов`язань, починаючи з січня 2008 року, позичальником кредит повертався в обсягах менших, ніж потребувало дотримання графіку погашення, та з порушенням строків. У зв`язку з чим, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2013 року у справі № 904/7800/13 з позичальника на користь банку було стягнуто: 260 810,00 грн - прострочена заборгованість щодо повернення кредиту, 3 556,92 грн - проценти за користування за користування кредитом, 93 458,10 грн - пеня, 1 000,00 грн - штраф за порушення умов страхування предмету застави - обладнання. З урахуванням розміру стягнутих коштів, непогашена заборгованість за кредитом на дату подання позовної заяви складала 161 865,45 грн. На день подання позову заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складала 285 760,66 грн, в тому числі: 158 193,91 грн - прострочена заборгованість по процентам (за період з 24 липня 2016 по 23 липня 2019 року (включно); 19 649,17 грн - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів станом на 23 липня 2019 року (включно); 22 052,34 грн - заборгованість за несвоєчасне погашення тіла кредиту (3 % річних) за період з 24 липня 2016 року по 23 липня 2019 року (включно); 85 865,24 грн - всього сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення тіла кредиту за період з 24 липня 2016 року по 23 липня 2019 року (включно).

У зв`язку з викладеним, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, яким є земельна ділянка, що належить відповідачу на праві приватної власності.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовував своє рішення тим, що позивачем пропущено строк позовної давності.

ПАТ АБ «Укргазбанк» у серпні 2020 року засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у цій справі є звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 285 780,66 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,касаційна скарга не містить.

Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик