Справа № 456/4317/19
Провадження № 2/456/403/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2020 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при секретарі - Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, третя особа державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання права власності на гараж, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою та просить визнати за ним право власності на гараж у дворі комунального будинку у АДРЕСА_1 , розміром 6,55 х 5,62 м., загальною площею 29,1 кв.м..

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 . Біля даного житлового будинку він у 1975 році побудував гараж «А-1» загальною площею 29,1 м.кв.. У вересні 2019 р. він отримав у ФОП ОСОБА_2 технічний паспорт на вказаний гараж. 01.10.2019 р. звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно Грабовецької сільської ради Стрийського району з заявою про державну реєстрацію права власності на гараж у дворі комунального будинку АДРЕСА_1 отримав відмову, оскільки ним не було додано документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття у експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.

На підставі вищенаведеного, у зв`язку з відсутністю у нього дозвільної документації та належно затвердженого проекту на гараж він змушений звертатись до суду з даним позовом.

Представник позивача адвокат Мундяк М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд такі задоволити. Додатково пояснив, що гараж був побудований позивачем у 1975 році без відповідних дозвільних документів, на земельній ділянці виділеній для обслуговування будинку та використовуються ним за призначенням, відтак такий не може оформити своє право на фактично належне йому майно.

Представник відповідача виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області будучи належним чином під розписку повідомлені судом про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали.

Представник третьої особи державної архітектурно - будівельної інспекції України у судове засіданні не з`явився, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду рекомендованим повідомленням з врученням поштового відправлення, про причину неявки суду не повідомили, письмових пояснень на позовну заяву не подали.

А тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає неявку представників відповідачів в судове засідання неповажною у зв`язку з чим вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 . Даний факт підтверджується довідкою комунального підприємства «Управляюча компанія «Мрія» №1801 від 16.10.2019 р., а також копією паспорта позивача з відміткою місця реєстрації.

Також встановлено, що в 1975 р. позивач ОСОБА_1 власними силами у дворі будинку АДРЕСА_1 збудував гараж.

На замовлення позивача, ФОП ОСОБА_2 12.09.2019 р. було виготовлено технічний паспорт на гараж біля будинку по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого загальна площа гаражу складає 29,1 кв.м., конструктивні елементи: фундтамент - бетон, стіни - цегла.

Згідно заяви посвідченої приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Палінської О.В. від 16.12.2019 р. зареєстрованої у реєстрі за № 3491-3492 сусіди позивача, а саме ОСОБА_4 жителька АДРЕСА_3 та ОСОБА_5 житель АДРЕСА_4 не заперечили проти визнання права власності на гараж, що знаходиться у дворі комунального будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У відповідності до Порядку розроблення проектної документації на будівельний об`єкт затвердженого Наказом № 45 від 16.05.2011 під поняттям будівництво розуміється нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та капітальний ремонт об`єктів будівництва.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Проте, відповідно до ч. ч. 3, 5 зазначеної норми право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для

цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про планування та забудову територій", який був чинним до 12 березня 2011 року, дозвіл на виконання будівельних робіт надається Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю.

Дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

Під проектом слід розуміти залежно від категорії об`єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до статей 28- 31 Закону України «Про планування та забудову територій» .

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров`ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Як роз`яснюється у пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №3«Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведеніним будівлі, споруди та інше нерухоме майно,а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Таким чином, у ході судового розгляду, судом встановлено, що у цілому будівництво гаражу по АДРЕСА_1 проходило без отримання на те відповідних дозволів контролюючих служб та погоджень, а також без затвердженого у встановленому законодавством порядку проекту. Таке будівництво здійснювалась господарським способом за власні кошти позивача.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження гаражу біля будинку по АДРЕСА_1 виготовленого на замовлення позивача, ФОП ОСОБА_6 від 22.10.2019 р. під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації встановлено відповідність вимогам ДБН В2.3.-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» та їх готовність до експлуатації. Окрім цього суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_7 було проведено оцінку вартості гаражу згідно якого така станом 16.10.2019 р. становить 48577 грн..

Також судом з`ясовано, що позивач намагався вирішити дане питання у позасудовому порядку та звертався з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Грабовецької сільської ради Стрийського району, однак отримав рішення про відмову у внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №38011526 від 07.10.2019 р. у зв`язку з відсутністю документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Як роз`яснено в абзаці 4 пункту 9 уже згаданої вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, зокрема врахувавши те, що позивач самовільно здійснив будівництво гаражу, який згідно технічної документації є капітальною будівлею, фундамент бетонний, стіни - цегла, та такий об`єкт відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Прав та інтересів інших осіб самочинно реконструйований гараж не порушує, а тому виходячи з положень ч. 5ст. 376 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, а саме за позивачем слід визнати право власності на самочинно збудований гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 242, 259, 264-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 6,55 м. х 5,62 м., загальною площею 29,1 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя: Н. М. Янів