КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 359/4799/19 Головуючий у суді першої інстанції: Чирка С. С.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/718/2020 Головуючий: Гаращенко Д.Р.

22 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами адвоката Сабадин Алли Василівни, яка діє в інтересах Управління освіти і науки Бориспільської міської ради на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області, третя особа профспілковий комітет Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів Бориспільської міської ради про скасування наказу та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області, третя особа профспілковий комітет Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів Бориспільської міської ради про скасування наказу та поновлення на посаді.

Просила скасувати наказ Управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області №125-К від 03.05.2019 року про звільнення з посади директора Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів» ОСОБА_1.; поновити ії на посаді директора Бориспільського навчально-виховного комплексу Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів».

В обґрунтування позову зазначила, що її було звільнено з посади директора Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-світа» імені Павла Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів» на підставі наказу начальника управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області №125-К від 03.05.2019 року.

Вважає, що наказ №125-К від 03.05.2019 був прийнятий з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки про існування вимоги профспілкового комітету Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів Бориспільської міської ради про її звільнення вона дізналася лише 03.05.2019 року в момент вручення наказу, а тому була позбавлена права на оскарження даного наказу передбаченого ч.2 ст.45 КЗпП України.

Крім того позивач зазначила, що при звільненні було порушено вимоги ч.3 ст.40 КЗпП України, оскільки позивач 03.05.2019 року була тимчасово непрацездатна.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат Сабадин А. В., яка діє в інтересах Управління освіти і науки Бориспільської міської ради 19 листопада 2019 року надіслала апеляційні скарги як до Бориспільського міськрайонного суду Київської області так і безпосередньо на адресу Київського апеляційного суду. Апеляційні скарги ідентичні за змістом.

Апелянт просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційних вимог посилалась на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначила, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, та поновив позивача на роботі з підстави звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності.

Звільнення працівника на підставі ст. 45 КЗпП України не є звільненням за ініціативою роботодавця.

Звільнення ОСОБА_1 відбулось на вимогу профспілкового органу, а отже, саме з ініціативи профспілки, але не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин ч.3 ст. 40 КЗпП України, оскільки звільнення працівника на підставі ст. 45 КЗпП України відбувається не з ініціативи власника (уповноваженого ним органу), а на вимогу профспілкового органу трудового колективу навчального закладу.

21 грудня 2019 року представник апелянта - адвокат Сабадин А. В. надала до суду доповнення до апеляційної скарги, зазначила, що відповідно до змісту ст. 45 КзПП України, начальник управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області мав обов`язок, а не право звільнити ОСОБА_1 на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації.

Зазначила, що позивач не оскаржила рішення виборного органу первинної профспілкової організації у судовому порядку. Просила скасувати рішення суду першої інстанції.

03.01.2020 року та 16.01.2020 року ОСОБА_1 подала до суду відзиви на апеляційну скаргу, вважає що викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

ОСОБА_1 зазначила, що відповідач не мав жодного права ії звільняти у період тимчасової непрацездатності з будь - яких підстав. На підтвердження своїх доводів посилається на висновки Конституційного суду у рішенні від 04.09.2019 року № 3-425/2018.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

22.01.2020 року представник апелянта - адвокат Сабадин А. В. подала до суду письмові пояснення, що відповідають за змістом доповненням до апеляційної скарги від 21 грудня 2019 року.

В судовому засіданні адвокат Сабадин А. В. та представник третьої особи ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити ії без задоволення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між адміністрацією Бориспільського НВК «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського Бориспільської міської ради та профспілковою організацією Бориспільського НВК «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського Бориспільської міської ради був укладений колективний договір на 2017-2022р (т.1 а.с.95-135).

Директором Бориспільського НВК «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського Бориспільської міської ради ОСОБА_1 26.08.2015 року було затверджено правила внутрішнього трудового розпорядку Бориспільського НВК «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського Бориспільської міської ради (т.1 а.с.136-143).

Статут Бориспільського НВК «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського Бориспільської міської ради затверджено 13.12.2016 року рішенням Бориспільської міської ради (т.1 а.с.145-154).

Згідно з актом від 17.04.2019 року затвердженим начальником управління освіти і науки Бориспільської міської ради, встановлена відсутність контролю директором ОСОБА_1 за дотриманням вимог Державних санітарних правил і норм влаштування , утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу.(т.1 а.с.170-171).

11.04.2019 року начальник управління освіти і науки Бориспільської міської ради затвердив акт про вчинення дій директором Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта імені Павла Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів ОСОБА_1 , які свідчать про її непедагогічну поведінку (т.1 а.с.64).

15.04.2019 року управлінням освіти і науки Бориспільської міської ради одержано звернення колективу вчителів Бориспільського НВК «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П.Чубинського щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора ліцею із зазначенням причин звернення (т.1 а.с.66. на звороті).

Наказом №172 від 17.04.2019 року Управління освіти і науки Бориспільської міської ради утворено комісію для розгляду колективного звернення вчителів Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів Бориспільської міської ради та перевірки фактів, викладених у зверненні, директору ОСОБА_1 наказано надати управлінню освіти і науки письмове пояснення по кожному пункту щодо фактів, викладених у зверненні (т.1 а.с.67).

Профспілковий комітет Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П.Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів Бориспільської міської ради 26.04.2019 року на ім`я Бориспільського міського голови та начальника управління освіти і науки Бориспільської міської ради була направлена вимога про звільнення директора Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П.Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів Бориспільської міської ради за порушення законодавства про працю, про колективні договори та угоди.

У вимозі зазначено, що директор ОСОБА_1 не забезпечує санітарно-побутові умови праці працівників закладу, не виконує вимоги законодавства в частині охорони праці, не виконує умови колективного договору, систематично принижує членів колективу, порушив вимоги ст.149 КЗпП України, (т.1 а.с.9-11).

Протоколом зборів профспілкового комітету Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей Дизайн-світа імені Павла Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів" від 26.04.2019 року № 4 вирішено звернутись до Бориспільського міського голови та управління освіти і науки Бориспільської міської ради з вимогою про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-світа» імені Павла Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів за ст. 45 КЗпП України, Закону України «Про професійні спілки ,їх права та гарантії діяльності та у зв`язку з порушенням законодавства про працю, про колективні договори та угоди (т.1 а.с.6-8).

26.04.2019 року ОСОБА_5 було направлено на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рішення протоколу зборів, що підтверджується експрес -накладною № 2849 (т.1 а.с.180).

03.05.2019 року начальником управління освіти науки Бориспільської міської ради затверджено довідку № 55 по результатам перевірки фактів, викладених у зверненні ОСОБА_6 , та колективному зверненні педагогічних працівників Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П.Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів.

За висновками комісії встановлені підстави для звільнення ОСОБА_1 з посади директора Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів на вимогу профспілкового комітету за порушення законодавства про працю, про колективні договори та угоди відповідно до ст.45 КЗпП України (т.1 а.с.71-76).

03.05.2019 року наказом управління освіти і науки Бориспільської міської ради Київської області №125-К від 03.05.2019 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта ім. Павла Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів на вимогу профспілкового комітету, ст.45 КЗпП України (т.1 а.с.5).

Начальником управління освіти і науки Бориспільської міської ради затверджено акт №57 від 03.05.2019 про відмову ОСОБА_1 у підписанні про ознайомлення з наказом від 03.05.2019 №125-к (т.1 а.с.178)

Начальником управління освіти і науки Бориспільської міської ради затверджено акт №59 від 03.05.2019 про присутність ОСОБА_1 на робочому місці 03.05.2019. (т.1 а.с.179).

Протоколом зборів профспілкового комітету Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №6 від 03.05.2019 року постановлено зафіксувати в протоколі про повторне вручення у приміщенні Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П.Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів у присутності працівників закладу 03.05.2019 ОСОБА_1 копії вимоги про ії звільнення з посади директора Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів за порушення законодавства про працю, колективного договору та угоди від 26.04.2019 №1 та протоколу від 26.04.2019 № 4 зборів профспілкового комітету Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів (т.1 а.с.182).

Начальником управління освіти і науки Бориспільської міської ради 03.05.2019 року затверджено акт №56 про відмову ОСОБА_1 повернути трудову книжку управлінню освіти і науки (т.2 а.с.87).

Начальником управління освіти і науки Бориспільської міської ради 03.05.2019 року затверджено акт №58 про неможливість здійснення запису про звільнення ОСОБА_1 та видачі трудової книжки у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 , повернути свою трудову книжку(т.2 а.с.88).

З 03.05.2019-07.05.2019, 08.05.2019-10.05.2019, 11.05.2019-15.05.2019 року ОСОБА_1 була звільнена від роботи, що підтверджується листком непрацездатності (т.2 а.с. 124).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що за правилами ч.2 ст.45 КЗпП України якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

Відповідачем всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України не надано суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 вимоги про звільнення директора Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів Бориспільської міської ради за порушення законодавства про працю, про колективні договори та угоди від 26.04.2019 року.

Експрес-накладна № 2849 ТОВ «Нова пошта» жодним чином не свідчить про отримання вищезазначеної вимоги ОСОБА_1 , а лише свідчить про її відправлення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку що позивач була позбавлена права оскарження рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення передбаченого ч.2 ст.45 КЗпП України.

Зазначив, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушення вимог КЗпП України, оскільки позивач була звільнена з роботи в день з коли вона перебувала на лікарняному.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст. 45 КЗПП на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації.

Згідно з положеннями частини третьої статті 40 КЗПП працівникові надаються гарантії захисту від звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні), а також у період перебування працівника у відпустці. Тобто законодавство не допускає звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності та відпустки.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 04.09.2019 року у справі №3-425/2018 встановлено, що відповідно до положень ч. 3 статті 40 Кодексу, працівники не можуть бути звільнені в день тимчасової непрацездатності або в період перебування у відпустці, оскільки це зумовить нерівність та дискримінацію цієї категорії працівників, ускладнить їх становище та знизить реальність гарантій трудових прав громадян, встановлених Конституцією і законами України.

З огляду на це Конституційний Суд України зазначив, що не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав, порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.

Положеннями частини третьої статті 40 Кодексу закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій.

Відповідно до висновків постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз`яснено, що правила про недопустимість звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (частина третя статті 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність (т. 2, а.с.124).

Колегія суддів встановила, що 03.05.2019 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Бориспільського навчально-виховного комплексу «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П.Чубинського спеціалізована школа І-ІІІ ступенів» на вимогу профспілкового комітету, ст. 45 КЗПП України, на підставі Наказу №125-к (т. 1, а.с. 5).

В матеріалах справи містяться докази знаходження ОСОБА_1 , в день ії звільнення на лікарняному листі непрацездатності серії № 113472 з підстав - загальне захворювання, режим амбулаторний, звільнення від роботи з 03.05.2019 року до 07.05.2019 року, з 08.05.2019 до 10.05.2019 року, з 11.05.2019 до 15.05.2019 року (т. 2, а.с. 124).

Листи непрацездатності ОСОБА_1 від 16.05.2019 року, 27.05.2019 року, 06.06.2019 року, відповідно до листа-відповіді т.в.о. директора ОСОБА_7 Бориспільского НВК «Ліцей «Дизайн-освіта» ім. П. Чубинського - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів» від 06.06.2019 року № 252 було прийнято та зареєстровано (т.2, а.с. 123).

Досліджуючи кожен доказ окремо та в їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що апелянту було відомо про перебування ОСОБА_1 на лікарняному, а також ту обставину, що наказ про звільнення був виданий у період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , що підтверджується листом - відповіддю Т. в. о. директора ОСОБА_7 від 06.06.2019 року та відомостями, що містяться в протоколі № 6 від 22.05.2019 року, чим порушено права ОСОБА_1 на звільнення з дотриманням норм законодавства про працю.

Згідно з положеннями частини третьої статті 40 Кодексу працівникові надаються гарантії захисту від звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні), а також у період перебування працівника у відпустці. Тобто законодавство не допускає звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності та відпустки.

Конституційний Суд України, вирішуючи порушені у конституційній скарзі питання, виходив з того, що всі трудові відносини повинні ґрунтуватися на принципах соціального захисту та рівності для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором, що, зокрема, має відображатись у встановленні вичерпного переліку умов та підстав припинення таких відносин.

З приписів Конституції України випливає, що незалежно від підстав виникнення трудових правовідносин держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для реалізації трудових правовідносин на рівні закону, а відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод працівника», - зазначається у Рішенні Суду.

Істотними умовами укладення контракту є передбачення строку його дії, підстав його припинення чи розірвання.

Таким чином, контракт укладається на строк, який встановлюється за погодженням сторін та містить чітке зазначення, коли розпочинається строк дії контракту та коли він закінчується.

Проте наведене не може бути підставою для незастосування до працівників, які працюють відповідно до укладеного контракту, положень частини третьої статті 40 Кодексу, і такі працівники не можуть бути звільнені в день тимчасової непрацездатності або в період перебування у відпустці, оскільки це зумовить нерівність та дискримінацію цієї категорії працівників, ускладнить їх становище та знизить реальність гарантій трудових прав громадян, встановлених Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 04.09.2019 року у справі №3-425/2018 дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 Кодексу є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини та не суперечать Конституції України.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що звільнення позивача відбулося з порушенням ії прав оскільки в день звільнення вона перебувала на лікарняному, що підтверджує його тимчасову непрацездатність.

Доводи апелянта про те, що оскільки відкриття лікарняного листа ОСОБА_1 було здійснено хоч і у день звільнення, але після видання наказу про його звільнення, а відтак відсутні підстави й для визнання його звільнення незаконним, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що правила про недопустимість звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (частина третя статті 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що в день звільнення ОСОБА_1 знаходилась на лікарняному, а тому була звільнена з посади з порушенням вимог частини третьої статті 40 КЗпП України.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного суду викладеному в Постанові від 12 вересня 2018 рокуу справі № 127/21890/16-ц.

Доводи апелянта про те, що звільнення працівника на підставі ст. 45 КЗпП України відбувається не з ініціативи власника (уповноваженого ним органу), а на вимогу профспілкового органу трудового колективу навчального закладу спростовуються рішенням Конституційного суду України викладеному вище..

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката Сабадин Алли Василівни, яка діє в інтересах Управління освіти і науки Бориспільської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2020 року.

Головуючий Д. Р. Гаращенко

Судді Т. О. Невідома

А. А. Пікуль