БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/5543/18
провадження № 2/361/147/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:Петришин Н.М.
за участі секретаря: Плиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та поділ спільного майна, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У вересні 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що починаючи з січня 2014 року з відповідачкою почали спільно проживати як чоловік та дружина за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності. З ними також проживав син відповідача - ОСОБА_2 . За період спільного проживання з відповідачкою вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, підтримували інтимні стосунки, тобто проживали як чоловік та дружина, але без реєстрації шлюбу. Про той факт, що з відповідачкою перебували у фактичних шлюбних відносинах свідчать численні оплати за рахунок позивача послуг, спільний відпочинок за кордоном, фотографії, а також дану обставину можуть підтвердити в судовому засіданні чисельні свідки.

За період спільного проживання як чоловіка та дружини придбано таке майно: Ѕ частки земельної ділянки кадастровий номер :01:084:0023, що знаходиться в с. Княжичі Броварського району Київської області площею 0,0554 га., на якій знаходився не завершений будівництвом будинок, що придбано сторонами відповідно до договору купівлі-продажу будівельних матеріалів від 15 липня 2016 року за ціною 1078000,00 грн.; придбаний 02.06.2015 року автомобіль марки Nissan Juke, 2011 року випуску, побутову техніку: телевізор, холодильник, пральну машину, фільтр для очистки води. Також добудований будинок на земельній ділянці, де починаючи з липня 2016 року з відповідачкою та її сином почали проживати спільно, як одна родина.

Приблизно з січня 2018 року між сторонами почали виникати непорозуміння, вирішити добровільно питання щодо поділу спільно нажитого майна не вдалось, та відповідачка, скориставшись тим, що позивач перебував на роботі, змінила замки в будинку та код сигналізації на пульті охорони, залишивши позивача фактично на вулиці без особистих речей.

Для захисту свої прав позивач просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме що позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2014 року по 12.06.2018 року; поділити майно набуте сторонами за період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу залишивши у власності ОСОБА_2 Ѕ частки земельної ділянки кадастровий номер :01:084:0023, та будинок, що знаходиться на цій земельній ділянці за адресою: с. Княжичі Броварського району Київської області; автомобіль марки Nissan Juke, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , побутову техніку: телевізор, холодильник, пальну машину, фільтр для очистки води, стягнувши на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 814 154,46 грн. та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти доводів позовних вимог, посилаючись на те, що з листопада 2013 року по листопад 2016 року були дружні, які пізніше переросли у романтичні стосунки, інколи разом їздили відпочивати за кордон, ходили разом в кіно, театр, відвідували друзів, знайомих, проте не позиціонували себе як сім`я. Позивач безкоштовно проживав у будинку відповідача з осені 2016 року по червень 2018 року. Вперше позивач переїхав в с.Княжичі в листопаді 2016 року. Однією з причин цього стало те, що позивач здав в оренду свою трикімнатну квартиру ( АДРЕСА_1 ) та за виручені кошти частково оплачував комунальні послуги (світло, газ) у будинку позивача. Придбання Ѕ частки земельної ділянки та будівельних матеріалів пояснює тим, що це було спільно набуте майно разом з колишнім чоловіком ОСОБА_3 . Угода про відчуження Ѕ частки майна свідчила виключно про бажання колишнього чоловіка відступити частину спільного майна набутого в шлюбі в рахунок сплати аліментів на дитину, фактичного грошового розрахунку між відповідачем та колишнім чоловіком не було. Автомобіль марки Nissan Juke, 2011 року випуску, придбаний за особисті кошти відповідача, частину яких отримала в позику від ОСОБА_4 в розмірі 12500 дол. США, а іншу частину - від продажу попереднього автомобіля марки Pegeot 206, 2002 р.в , ДНЗ НОМЕР_2 . Також зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що побутова техніка, про яку йдеться у позові, придбана за особисті або спільні кошти для спільного користування і ці речі знаходяться у відповідача. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24 травня 2019 року вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Орещенко Л.А. доводи позову підтримали з підстав, викладених у позові, просили про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача - адвокат Сидоренко М.В. заперечував проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Обставини справи, що встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 22 травня 1997 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 9 т.1)

Згідно договору позики від 15.05.2015 року ОСОБА_2 позичила в ОСОБА_4 265 500 грн. з метою придбання автомобіля Nissan Juke. (а.с. 166 т.1)

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 встановлено, що 02.06.2015 року за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на автомобіль марки Nissan Juke, 2011 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 .( а.с. 83,84 т.1)

На підставі договору купівлі - продажу Ѕ частки земельної ділянки від 15 липня 2016 року ОСОБА_2 придбала Ѕ частки земельної ділянки, площею 0,0554 га, кадастровий номер :01:084:0023, що знаходиться в с. Княжичі Броварського району Київської області. Вартість земельної ділянки становить 47 000 грн. (а.с. 10 т.1)

Згідно договору купівлі-продажу будівельних матеріалів від 15 липня 2016 року ОСОБА_2 придбала у власність будівельні матеріали, що розташовані на земельній ділянці, площею 0,0554 га, кадастровий номер :01:084:0023, що знаходиться в с. Княжичі Броварського району Київської області. Вартість будівельних матеріалів 1 078 000 грн. (а.с. 13 т.1)

Із технічного паспорту на садовий (дачний) будинок, виготовленого 01.06.2018 року на замовлення ОСОБА_1 , встановлено, що в селі Княжичі Броварського району Київської області знаходиться самочинно збудований житловий будинок. (а.с. 14-16 т.1)

Відповідно до звітів про оцінку майна, складених ТОВ «Українське бюро технічної інвентаризації та оцінки майна», вартість садового будинку за адресою: село Княжичі Броварського району Київської області, загальною площею 184, 60 кв.м., станом на 30.08.2018 року становить 1 039 771 грн., а вартість земельної ділянки під вказаним будинком - 308 860 грн. (а.с. 17-80 т.1)

На підтвердження придбання побутової техніки позивачем надані: видаткова накладна №5755777 від 26.05.2017 року на холодильник Samsung RT 53 К 6330 SL/UA вартістю 20 700,00 грн.; видаткова накладна №5747519 від 23.05.2017 року на пральну машину Bosch WAW24460 EU вартістю 14629, 92 грн.; товарний чек 842836 від 23.06.2017 року на телевізор Samsung UE40KU6400, де вартість - 13130,00 грн., товарний чек № 1206-01 на фільтр води вартістю 27000,00 грн. (а.с. 85-89 т.1)

Також на підтвердження позовних вимог позивач надав: копію договору на виготовлення та поставку вікон та дверей від 15.08.2016 року (а.с. 90 т.1), замовлення-наряд №7 від 22.02.2017 року на встановлення газобалонного обладнання на автомобіль Nissan Juke, 2011 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 (а.с. 91,92 т.1 ), договір №545-ТО від 18.08.2016 року про надання послуг з охорони об`єкту технічними засобами (а.с. 98-99 т.1), копії паспортів для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 100-108)

Про спільний відпочинок сторін свідчать: копії паспортів для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 100-108); копія договору №325401 про надання інформаційно-консультаційних послуг у туристичній фірмі від 21.08.2015 (а.с. 109); копії електронних квитків Бориспіль-Гонконг та Гонконг-Бориспіль на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 110-113); копія договору №392531 про надання інформаційно-консультаційних послуг у туристичній фірмі від 25.06.2015 (а.с.114-115); копія договору №12.01.2017-0 про надання туристичних послуг від 12.01.2017 (а.с.116-121); фотографії із зображенням позивача та відповідача разом. (а.с. 122-132)

Згідно розписки від 09.09.2018 року ОСОБА_1 забрав свої речі від ОСОБА_2 (а.с. 167 т.1) Позивач не заперечував проти факту написання вказаної розписки.

Судом установлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_3 , а зареєстрованим постійним місцем проживання ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача по АДРЕСА_1 , помітила, що з 2014 року із позивачем почала проживати жінка ОСОБА_2 з дитиною, часто свідок бачила її у коридорі, коли та кудись виходила чи заходила. Коли дитина захворіла вітрянкою, свідок на прохання ОСОБА_2 заходила до квартири позивача, це був один раз. У квартирі позивача ОСОБА_2 проживала десь з вересня 2014 року по кінець навчального 2015 року. Свідок вважала, що позивач проживав із відповідачем як сім`я.

Свідок ОСОБА_7 вказав, що позивач є хрещеним його сина, тому знає, що стосунки між сторонами почались десь з 2013 року. У квітні 2014 року свідок разом із позивачем та відповідачем подорожували до Філіппін . Знає, що у сторін були серйозні плани на майбутнє, відповідач була вагітна від позивача і хотіла цю дитину. Спочатку проживали у ОСОБА_9 , а пізніше у дачному будинку в Княжичах. Знає, що ОСОБА_9 дав гроші на придбання будинку, про це ОСОБА_2 розповідала дружині свідка. Сторони жили як одна сім`я, всюди були разом. Свідок був декілька разів у будинку, пояснив, що спочатку це був лише дачний будинок, а після ремонту - комфортний будинок для проживання. ОСОБА_9 займався ремонтом у будинку, переробив систему опалення, поставили меблі.

Свідок ОСОБА_10 , знає позивача з дитинства, пояснив, що ОСОБА_9 запрошував його у Княжичі робити ремонт у будинку: підшивав гіпсокартон, робив малярку та інше. Це було близько двох років назад, літом. Свідок протягом 5-6 тижнів перебував у будинку, де тоді також жили позивач і відповідач. Вони разом привозили продукти, харчувались разом, у них були хороші стосунки, приїжджали в село до батьків разом. За виконану роботу платив ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що працювала у позивача з 2014 року. Одного разу позивач попросив побути у квартирі, бо мали міняти лічильники. Коли свідок прийшла до квартири, то із спальні вийшла жінка, яку позивач назвав ОСОБА_2 . Жінка запропонувала свідку бутерброди на кухні і просила не мити посуду. Вони одягнулися і вдвох пішли на роботу. У свідка склалось враження, що вони живуть у цивільному шлюбу.

Свідок ОСОБА_12 , є родичкою позивача, пояснила, що вона познайомила ОСОБА_9 і ОСОБА_2 в 2013 році, згодом у них почались ближчі стосунки, але з якого часу вони почали проживати разом - не знає, бо не перебуває з ними у тісних стосунках. Також повідомила, що вони разом зустрічались на сімейних святах, були у свекра, вони були як чоловік та дружина, але не зареєстрований шлюб. Щодо ведення сторонами спільного господарства, не може сказати нічого, бо не бачила.

Свідок ОСОБА_13 , подруга відповідача, пояснила, що знає позивача з 2016 року, який трохи працював під її керівництвом. Свідку відомо, що у сторін були взаємовигідні стосунки, позивач проживав у будинку у Княжичах, а свою квартиру здавав в оренду, при цьому сплачував комунальні послуги за користування будинком у Княжичах. Пояснила, що часто залишалась ночувати у ОСОБА_2 , бувала по 2-3 рази на тиждень, тому бачила, що ОСОБА_9 ночував в окремій кімнаті. На свята ОСОБА_2 завжди приходила сама, між сторонами були дивні стосунки, за святкування Нового 2018 року відповідач платила сама. Знає, що коли прийшов ОСОБА_9 , будинок не реконструювався, та був придатний для проживання ще до ОСОБА_9 . Також свідок повідомила, що на даний час у ОСОБА_2 продовжуються стосунки із чоловіком з Португалії, там вона вже народила дитину.

Свідок ОСОБА_15 є хресною сина відповідачки, пояснила, що бачила ОСОБА_9 лише 2 рази. Вкінці 2016 року ОСОБА_2 сказала, що ОСОБА_9 здав в оренду свою квартиру і почав проживати у будинку. На думку свідка, це були взаємовигідні стосунки, позивач проживав у будинку та платив за комунальні послуги. Свідку відомо, що будинок ОСОБА_2 придбала із колишнім чоловіком ОСОБА_3 , який робив ремонт у будинку. Повідомила, що у 2017 році приїхала до відповідачки та хотіла порізати м`ясо з холодильника, проте відповідач заборонила це робити, пояснюючи, що то м`ясо з полиці ОСОБА_9 . Також пояснила, що ОСОБА_2 говорила проте, що ОСОБА_9 п`є, скандалить, шантажує її, дитина боїться, не хоче покидати будинок. Свідку відомо, що відповідач збирала гроші на закордонні поїздки, для придбання автомобіля ОСОБА_2 позичила кошти у свого керівника. Свідок часто приїжджала в гості до відповідача на вихідних та залишалась на ночівлю, позивача не бачила. У будинку перефарбовані стіни, новий холодильник та телевізор, змінені шпалери. Знає, що відповідач була вагітна двічі, можливо від ОСОБА_9 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

За положеннями частин першої-другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Конституційний суд України у рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Вказаний висновок неодноразово використовувався Верховним Судом, зокрема у постановах від 18 березня 2019 року у справі № 357/6408/17, від 05 квітня 2019 року у справі № 387/938/17, від 16 травня 2019 року у справі № 467/404/17.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15).

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Проте, для застосування передбачених зазначеною статтею правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися внаслідок затрат подружжя і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкту, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна, як об`єкту.

Відповідно до ч.1 ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ЦПК України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 вищевказаного Кодексу визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач просить встановити факт проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2014 року по 12.06.2018 року з метою поділу майна, яке на думку позивача, спільно придбане сторонами в цей період. Відповідач категорично заперечує проти таких обставин, посилаючись на те, що сторони були певний час друзями та мандрували багатьма країнами світу, були окремі випадки інтимних стосунків, проте вони ніколи не будували сімейних стосунків.

Так, установлено, що сторони познайомилися у 2013 році, у квітні 2014 року спільно відпочивали в Республіці Філіппіни, червні 2015 року - відпочивали в Бразилії, у грудні 2015 року та початок січня 2016 року - в Китайській Народній республіці, Республіці Фіджі. Проте, у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що сторони спільно проживали у період з 01.01.2014 року по літо (осінь) 2016 року. Покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 не можуть бути достатніми та належними доказами спільного проживання та проживання сторін однією сім`єю, оскільки ґрунтуються лише на їх суб`єктивному враженні. Зокрема, свідок ОСОБА_5 лише бачила відповідача за місцем проживання позивача в коридорі будинку чи на вулиці, а свідок ОСОБА_11 взагалі бачила лише один раз сторін разом протягом декількох хвилин.

Отже, відсутні належні та достатні докази того, що сторони проживали як одна сім`я у період з 01.01.2014 року до 15.07.2016 року, тобто позивачем не доведений факт спільного проживання з відповідачем у цей період, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Крім того, у договорі купівлі - продажу Ѕ частки земельної ділянки від 15 липня 2016 року, у пункті 6.6. зазначено, що покупець ( ОСОБА_2 ) у своїй заяві, яка зберігається в справах Бурлаки О.В., приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області, підтверджу, що на момент підписання цього договору в шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Тож, на час придбання відповідачем земельної ділянки та будівельних матеріалів, що знаходяться на цій земельній ділянці (придбані також 15.07.2016 року) відповідач підтвердила, що ні з ким не проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, і цей факт не спростований ніякими доказами у справі.

Одночасно, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тих обставин, що ним надавались відповідачу кошти для придбання земельної ділянки, будинку та автомобіля Nissan Juke, 2011 року випуску, (придбаний 02.06.2015). При цьому, посилання свідка ОСОБА_7 на те, що цей факт є відомим, не може бути належним доказом вкладення позивачем коштів на придбання вищевказаного майна.

Також не підтверджені у судовому засіданні доводи позивача про те, що ним здійснювалась добудова будинку та ремонтні роботи, що дає йому право претендувати на половину будинку. Так, покази свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , не можуть бути належним підтвердженням обсягу проведених будівельних робіт, кількості та вартості придбаних будівельних матеріалів, вкладення особистих коштів позивача. Більше того, вартість будівельних матеріалів на момент придбання становила 1 078 000 грн., що підтверджується договором від 15.07.2016 року, а згідно звіту про оцінку майна станом на 30.08.2018 року - вартість садового будинку становить 1 039 771 грн. Зазначена обставина спростовує твердження позивача про проведення добудови будинку та проведення інших ремонтних робіт, що призвели до істотно збільшення вартості будинку.

Щодо факту проживання однією сім`єю сторін у період з 15.07.2016 року по червень 2018 року, суд звертає увагу на те, що цей факт не має ніякого правового значення, оскільки в цей період спільно сторонами не придбавалось майно, на яке претендує позивач.

Так, у матеріалах справи знаходяться докази про придбання побутової техніки: телевізора, холодильника, пральної машини та фільтру для очистки води, проте із вказаних товарних чеків та квитанцій неможливо встановити, ким вони придбані, хто сплачував кошти за їх придбання, та де ці товари знаходяться на час розгляду справи. При цьому, відповідач заперечує наявність вказаної побутової техніки у спірному будинку, а не надав належних доказів на підтвердження тих обставин, що ця побутова техніка придбана за спільні кошти, для спільного користування, та на даний час знаходиться у будинку чи у власності відповідача.

Одночасно, суд зазначає, що з пояснень учасників справи та свідків встановлено, що відповідач з осені (літа) 2016 року почав проживати у будинку у Княжичах (без реєстрації місця проживання) і проживав там до червня 2018 року. З аналізу досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що в якийсь період часу між сторонами були більш тісні стосунки, що мають ознаки сімейного характеру. Про наведене свідчить сплата позивачем періодично комунальних послуг за будинок, спільне проживання та спільний відпочинок за кордоном, укладення позивачем договорів страхування 23.11.2016 року, 18.12.2017 року, 09.01.2018 року, де також застрахованою особою є ОСОБА_2 . Разом з тим, покази свідків є дуже суперечливими. Так, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 підтвердили, що на їхню думку, між сторонами були сімейні стосунки, однак свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 категорично заперечували щодо сімейних стосунків позивача й відповідача, заперечували той факт, що сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство та планували подальше спільне сімейне життя.

Надані до суду виписки по особовому рахунку позивача в АТ КБ «ПриватБанк» не підтверджують тих обставин, що позивачем здійснювались витрати на користь та в інтересах обох сторін, окрім підтвердження періодичної оплати комунальних послуг та послуг з охорони будинку.

Суд звертає увагу на те, що рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, тому надаючи оцінку зібраним доказам у справі, суд приходить до висновку, що відсутні належні, достатні та беззаперечні докази, які б достовірно підтверджували реальність стабільних та безперервних сімейних відносин сторін у період з 01.01.2014 року до 12.06.2018 року, тобто те, що сторонами велось спільне господарство в цей період, були спільні витрати, купівля майна для спільного користування, постійна спільна участь у витратах на утримання житла, його ремонт та інші обставини.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 74 СК України, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та поділ спільного майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Н.М. Петришин