ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2389/19 Номер провадження 22-ц/814/484/20Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року, ухвалене суддею Тесленко Т.В., повний текст рішення складено 14 листопада 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що у них з відповідачкою є спільний неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з вересня 2019 року перебуває на його утриманні, оскільки ОСОБА_1 залишила сім`ю та фактично припинила з ними сімейні стосунки.

Позивач вказує, що їх дитина потребує поліпшення матеріального становища, покращення харчування та належного забезпечення побутовими речами, необхідними для його життєдіяльності. Тоді як його доходи не дають можливості в повному обсязі це здійснити, а мати відмовляється надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку.

У зв`язку з чим позивач просив суд стягувати з ОСОБА_1 аліменти на його користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з жовтня 2019 року та до досягнення повноліття дитини.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , уродженки с. Свічкареве Кобеляцького району Полтавської області та мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_3 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду 03 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідачка просила скасувати оскаржуване нею судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не взяв до уваги наявність у неї малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутність доходів, окрім допомоги на дитину, та будь-яких заощаджень.

Вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження перебування на утриманні непрацездатної хворої матері, яка потребує лікування.

Зазначає, що не може сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду, та погоджується на стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини її доходів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просив залишити рішення місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що воно відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розгляд справи проводиться апеляційним судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 2).

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 липня 2016 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, при цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2016 року, дня подачі позовної заяви (а.с. 3).

Постановою старшого державного виконавця Кобеляцького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 24.09.2019 року виконавчий лист № 532/1234/16-ц, виданий Кобеляцьким райсудом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , 2008 року народження, повернуто стягувачу за його заявою (а.с. 4).

Відповідно довідки № 3028, виданої виконкомом Кобеляцької міської ради 24.09.2019 року, ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_3 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , має такий склад сім`ї: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати - ОСОБА_6 , 1954 року народження (ас 9).

Як убачається з витягу протоколу комісії з питань захисту прав дитини при Кобеляцькій РДА від 24.09.2019 року № 7/4, розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та враховуючи письмову заяву батька ОСОБА_2 , особисте бажання дитини ОСОБА_4 , визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11-13).

Згідно наданих відповідачкою до відзиву документів, ОСОБА_1 має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає разом з нею та на яку остання отримує державну допомогу при народженні у розмірі 5160 грн. за період з квітня 2019 року по вересень 2019 року включно (а.с. 22-24).

За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2019 року отримувала державну соціальну та матеріальну допомогу у розмірі 12900 грн. та 2580 грн. (а.с. 25).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями чинного законодавства закріплено обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

З урахуванням того, що кожен з батьків має на утриманні неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, а також того факту, що іншій дитині відповідачки матеріальну допомогу надає її батько в добровільному порядку, тоді як позивач самостійно утримує спільного з відповідачкою сина, місцевий суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду 03 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, колегія суддів не в повному обсязі погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру аліментів, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вказувалося вище, ОСОБА_1 , окрім малолітнього сина ОСОБА_4 , 2008 року народження, має іншу малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає разом з нею.

Відповідачка не працює, отримує державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_5 . Доказів щодо отримання інших доходів, крім державної допомоги на малолітню дочку, позивачем не надано та матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи наявність у платника аліментів іншої дитини, неможливість працевлаштування у зв`язку з віком молодшої дитини, а також відсутність інших доходів, які б давали можливість сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, визначених судом, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з жовтня 2019 року та до досягнення повноліття дитини.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_1 отримує матеріальну допомогу на утримання молодшої дитини, не є підставою для стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , 2008 року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки.

Також не заслуговують на увагу колегії суддів посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що спільна дитина сторін потребує додаткових витрат на відвідування психолога, індивідуальних занять з базових предметів, лікування коліна та прийняття заспокійливих лікарських засобів, оскільки вказане питання в разі наявності спору підлягає вирішенню в окремому судовому порядку відповідно до ст. 185 СК України.

Твердження позивача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_6 , яка перенесла хворобу серця та потребує лікування, належними і допустимими доказами не підтверджені.

Надана позивачем до відзиву на апеляційну скаргу виписка з історії хвороби підтверджує лише наявність певного діагнозу в особи, щодо якої вона складена, а також рекомендації лікаря. До того ж, у ній не зазначено прізвища особи, стосовно якої складена вказана виписка з історії хвороби.

Наявність у відповідачки майнових паїв не доводить ту обставину, що вона має будь-який дохід від здавання їх в оренду тощо, так як доказів на підтвердження цього позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Добровільне надання відповідачці матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 її батьком, не є підставою для стягнення аліментів на утримання іншої малолітньої дитини ОСОБА_4 саме у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення місцевого суду в частині розміру аліментів, що стягнуті з відповідачки на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2008 року народження, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що забезпечить у даному випадку рівний розмір утримання обох малолітніх дітей .

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 2,3, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року змінити в частині розміру аліментів, що стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зменшивши їх розмір з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з жовтня 2019 року та до досягнення повноліття дитини.

В іншій частині рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді С.М.Бондаревська

Т.О.Кривчун