ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4476/20 Справа № 212/2479/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С

сторони:

позивач - ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року, яке ухвалено суддею Власенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 15 січня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року позивач ОСОБА_2 , правонаступником якого ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» (далі - ПАТ «Криворіжгаз»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»), неодноразово уточнюючи позовні вимоги, в останній редакції просив суд визнати незаконним встановлений ПАТ «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового вузла обліку газу для побутових споживачів; зобов`язати ПАТ «Криворіжгаз» з 25 січня 2017 року поновити позивачу, як побутовому споживачу, режим нарахування природного газу, відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України; визнати за позивачем право на забезпечення індивідуального безкоштовного газового лічильника за рахунок ПАТ «Криворіжгаз»; визнати, що ПАТ «Криворіжгаз», відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу», зобов`язано за власний рахунок, в термін до 01 січня 2018 року, здійснити встановлення в квартирі позивача індивідуального газового лічильника, як побутового споживача, що проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 між позивачем та ПАТ «Криворіжгаз» був укладений публічний типовий договір з постачання природного газу споживачам. Позивач регулярно оплачував рахунки ПАТ «Криворіжгаз» про сплату послуг за договором. ПАТ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку припинило виконувати свої зобов`язання, визначені п. 6.2. даного договору в частині забезпечення споживачів безперервним постачанням природного газу, в порядку та на умовах, передбачених цим договором та забезпечення належної якості надання послуг з постачання природного газу відповідно до вимог чинного законодавства та цього договору. 25 січня 2017 року ПАТ «Криворіжгаз» встановило позивачу на будинок за адресою: АДРЕСА_2 загальнобудинковий вузол обліку газу. У лютому 2017 року позивачу стало відомо, що ПАТ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку з 25 січня 2017 року розпочало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу. ПАТ «Криворіжгаз» по теперішній час не уклав договору на зняття показань будинкового вузла обліку, не складено Акт балансового розмежування зі схемою та акт первинних показників лічильника та вводу лічильника в експлуатацію. Тому позивач вважає, що йому неправомірно відповідач нараховує плату за спожитий природній газ. Позивач звертався до ПАТ «Криворіжгаз» із заявою про встановлення безкоштовного індивідуального газового лічильнику у власній квартирі на підставі статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу». Листом ПАТ «Криворіжгаз» від 05 травня 2017 року № Кд 01.3.2-ЛВ-8146-0517 йому було повідомлено, що ПАТ «Криворіжгаз» не передбачено фінансування робіт з встановлення індивідуальних лічильників газу у квартирах будинку АДРЕСА_3 .

19 березня 2019 року ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_2 - роз`єднано з позовними вимогами інших позивачів у справі, виділивши їх в самостійне провадження.

19 квітня 2019 року ухвалою суду провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Криворіжгаз" зупинено до залучення правонаступника позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 жовтня 2019 року ухвалою суду відновлено провадження справі та залучено правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним встановлений Публічним акціонерним товариством «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку газу споживачу ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 та зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз» здійснити перерахунок спожитого природного газу вказаному споживачу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників за період з 25 січня 2017 року.

Визнано за ОСОБА_1 право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз».

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз» встановити ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 індивідуальний газовий лічильник у строк та порядок, передбачений Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» .

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На думку відповідача, наявність правових підстав для встановлення вузла обліку природного газу на багатоквартирного будинку за адресою позивача повинно розглядатись на підставі норм права, що регулювали спірні правовідносини на момент їх виникнення.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» вказує, що згідно розділу І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 рік передбачено встановлення загальнобудинкових вузлів обліку за адресою позивачів за рахунок ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз». Рішення НКРЕКП, прийняті в межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій, ПАТ «Криворіжгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки.

Крім того зазначає, що споживачі не можуть відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, в іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом 5 Кодексу газорозподільних систем, тому забезпечення комерційного обліку природного газу шляхом встановлення загальнобудинкових лічильників не суперечить вимогам Закону.

Вважає, що не встановлення у квартирі позивача індивідуального лічильника газу на час його звернення до суду не свідчить про порушення такого права, оскільки Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено граничний строк встановлення відповідачем для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі, а саме до 01 січня 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» Мартинову Н.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданим державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І., є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 на право власності на житло, виданої 04 жовтня 2006 року органом приватизації УЖКГ виконкому Криворізької міської ради згідно розпорядження № Ж-1466 від 19 вересня 2006 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі: 250ПР-287, номер запису:287, реєстраційний номер: 17087103 (том №2 а.с. 150-151).

В березні 2017 року ОСОБА_2 разом з іншими мешканцями будинку звернувся до ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» із заявою загальних зборів мешканців будинків про встановлення індивідуальних (внутрішньоквартирних) лічильників природного газу, однак листом ПАТ «Криворіжгаз» від 05 травня 2017 року № Кд 01.3.2-ЛВ-8146-0517 було повідомлено, що ПАТ «Криворіжгаз» не передбачено фінансування робіт з встановлення індивідуальних лічильників газу у квартирах будинку АДРЕСА_3 (том №1 а.с.7).

Відповідно до Акту від 29 березня 2017 року представниками ПАТ «Криворіжгаз» у відсутності споживача здійснено опломбування вузла обліку газу, встановленого за адресою: АДРЕСА_2 (том № 1 а.с. 171).

Згідно Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем від 08 червня 2017 року, ПАТ «Криворіжгаз» визначило межі балансової належності в т. «А», згідно схеми по будинку АДРЕСА_3 , проте вказаний документ не підписано та не затверджено іншою стороною - ТОВ «Уют 2011» (том № 1 а.с. 169).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача щодо визнання за позивачем, як за побутовим споживачем природного газу, права на забезпечення індивідуальним лічильникам за рахунок ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», та зобов`язуючи останнього встановити такий лічильник у строк та порядок, що передбачено Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки ОСОБА_2 сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних та не відмовлявся від встановлення квартирного лічильника газу, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем. Дії відповідача ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирного лічильника газу побутовому споживачу за адресою АДРЕСА_2 є незаконними та вчиненні з порушенням положень ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо визнання незаконним встановлений ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», режим нарахування спожитого природного газу, згідно показань загальнобудинкового приладу обліку газу та зобов`язання ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», здійснити перерахунок об`ємів природного газу по об`єкту побутовому споживачу за адресою: АДРЕСА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що встановлення загальнобудинкового лічильника газу ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», в м. Кривий Ріг, м-н 5 Зарічний, буд. 35 є незаконним, в зв`язку з чим і нарахування ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», об`ємів спожитого природного газу позивачу, що проживає у вказаному будинку, на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу, є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Взаємини між сторонами регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», побутовий споживач природного газу - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п. 2.1. Типового договору за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до п. 3.2 Типового договору, за наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від оператора ГРМ до споживача відбувається на межі балансової належності об`єкта споживача. Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. За домовленістю сторін експлуатаційна відповідальність оператора ГРМ може бути поширена і на газові мережі (їх частину) споживача, якщо це визначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною цього договору. Порядок укладання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін визначений Кодексом газорозподільних систем.

Відповідно до п. 5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Згідно з положеннями п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін - точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж.

Відповідно до положень п. 1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу, межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів), Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Пунктом 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу встановлено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п. 12.7 розділу ХІІ Типового договору розподіл,у складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього договору.

Об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (Постанова НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року).

Відповідно до п. 3.2 Типового договору приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача.

Отже, фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача.

Відповідно до п. 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, визначення фактичного об`єму спожитого газу за об`єктом побутового споживача будинку АДРЕСА_3 , які використовують газ тільки для приготування їжі та не забезпечені приладами обліку газу, визначається за нормами споживання.

Відповідно до п.10 глави 2 розділу Х Кодексу ГРС, установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно ч. 1 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Згідно п. 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Таким чином, згідно із ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору, побутовим споживачам - позивачам по справі, до 01 січня 2021 року для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по їх квартирам, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни квартири, Оператор ГРМ повинен встановити квартирний лічильник газу.

Оскільки батько позивача, як побутовий споживач за договором розподілу природного газу, не був забезпечений індивідуальним лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання відповідно до п. 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку та наявність правових підстав, що задоволення вимог позивача буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату саме того об`єму газу, який нею спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд першої інстанції вірно керувався частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 214/2435/17 від 07 листопада 2018 року.

Відповідно до п. 1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494.

Згідно п.п. 3,4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору.

Відповідно до п.4 гл.1 розділу ІХ Кодексу ГРС комерційний вузол обліку встановлюється (організовується) в точці вимірювання, яка має збігатися з межею балансової належності (точкою комерційного обліку) між суміжними власниками газових мереж.

Відповідно до п.1 гл.5 розділу ІІІ Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

Однак, судом встановлено, що акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно буд.35 на м-ні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі визначило межі балансової належності в т «А», згідно схеми, проте вказаний документ не підписано та не підтверджено іншою стороною - ТОВ «Уют 2011».

Крім того, судом встановлено, що батько позивача за життя висловив волевиявлення на встановлення індивідуального лічильнику газу, а тому його волевиявлення не може бути порушеним, отже задоволення волевиявлення батька позивача буде відповідати зазначеній державній політиці в сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено факт незаконного встановлення загальнобудинкового лічильника газу ПАТ «Криворіжгаз» на буд. АДРЕСА_3 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність нарахування ПАТ «Криворіжгаз» об`ємів спожитого природного газу позивачу на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу та зобов`язання ПАТ «Криворіжгаз» здійснити перерахунок спожитого природного газу ОСОБА_1 відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газового лічильника за період з 25 січня 2017 року.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, що згідно розділу І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на 2016 рік передбачено встановлення загальнобудинкових вузлів обліку за адресою позивачів за рахунок ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз». Рішення НКРЕКП, прийняті в межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій, ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, оскільки Закон України «Про збеспечення комерційного обліку природного газу» має вищу юридичну силу, тому позивачі мають право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» у строк, передбачений цим Законом.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, споживач не можуть відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, в іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом 5 Кодексу газорозподільних систем, тому забезпечення комерційного обліку природного газу шляхом встановлення загальнобудинкових лічильників не суперечить вимогам Закону, оскільки ставить споживача, у якого відсутній індивідуальний лічильник, у нерівне становище у порівнянні з іншими споживачами, у яких такі лічильники встановлені, суперечить визначеній ч. 2 і ч. 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» меті визначення обсягу споживання природного газу та можливості і обов`язку відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розрахуватися саме за спожиту ним комунальну послугу.

Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року.

19 січня 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» №2260-УІІІ від 21 грудня 2017 року, яким було, зокрема, передбачено встановлення споживачам, у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, індивідуального лічильника до 01 січня 2021 року.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», відповідач ПАТ «Криворіжгаз» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року, оскільки на момент ухвалення рішення по даній справі відбулась зміна терміну встановлення таких лічильників для вказаної категорії осіб.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що не встановлення у квартирі позивача індивідуального лічильника газу на час його звернення до суду не свідчить про порушення такого права, оскільки Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено граничний строк встановлення відповідачем для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі, а саме до 01 січня 2021 року, оскількибатько позивача по справі за життя висловив волевиявлення на встановлення індивідуального лічильнику газу, а тому таке волевиявлення, відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», не може бути порушеним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін по суті спору, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, у зв`язку з чим рішення суду зміні або скасуванню не підлягає.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: