Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, він 19.11.2019 року звернувся до Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 та при цьому було надано згоду власника приміщення, тобто, згоду його сестри ОСОБА_3 . Одночасно позивач подав заяву про зняття його з попереднього місця проживання. Однак, 19.11.2019р. відповідач відмовив позивачу в реєстрації місця проживання, зазначивши, що не було подано необхідних документів, що підтверджують право на проживання в житлі. Позивач зазначає, що йому безпідставно відмовили в реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , оскільки він подав згоду власника приміщення, подав одночасно заяву про зняття реєстрації з іншого місця, надав документи про право власності на власника приміщення, тобто всі необхідні документи. А тому, позивач просить суд визнати таку відмову Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради неправомірною та зобов`язати Управління адміністративних послуг БМР зареєструвати місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву де просив відмовити у задоволенні позову вказавши, що управління правомірно відмовило ОСОБА_1 у реєстрації нового місця проживання, оскільки він просив зареєстровати його за адресою: АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_1 .. Згоду власника житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 позивач не надав, тому відсутні підстави вважати дії Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради протиправними.

Третя особа ОСОБА_2 подала заяву про визнання позову, вказала, що вона є власником житла за адресою: АДРЕСА_1 та не заперечує проти реєстрації місця проживання за вказаною адресою її брата, позивача по справі ОСОБА_1 ..

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.11.2019 року подав відповідачу заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Дана заява містить відмітку про згоду ОСОБА_4 , як власника житла, на реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .. В цей же день, 19.11.2019 року, ОСОБА_5 було подано заяву про зняття його з реєстрації попереднього місця проживання.

Зі змісту заяви про реєстрацію місця проживання вбачається, що 19.11.2019 року відповідач відмовив у реєстрації місця проживання, зазначивши підставу : постанова КМУ №207 від 02.03.2016р. п. 18 п.п.4, особа має подати документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Згідно Договору про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності від 29.03.2007 року гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_3 припинили право спільної часткової власності, поділивши житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Зі змісту даного договору слідує, що житловий будинок перебував у спільній частковій власності, зокрема, ОСОБА_6 належить 42/100 частки цього будинку, а ОСОБА_3 58/100 частки. За результатами поділу спільного майна право спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було припинено. Крім того, в договорі передбачено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 набувають право на окремі індивідуально визначені об`єкти нерухомості, домовилися щодо відокремлення енергопостачання, водовідведення та інших систем. Зазначений договір 29.03.2007 року було посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 543.

Встановлено, що згідно п.3.14 рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 27.12.2006 року за №634 «Про впорядкування документів індивідуальних забудовників міста» , на підставі заяв громадян, вирішено Бюро технічної інвентаризації внести зміни в технічну документацію на побудовані споруди: ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , двоповерховий житловий будинок «А-2» з прибудовою « НОМЕР_1 » (замість квартири АДРЕСА_3 ..

Відповідно до довідки КП КОР «Південне БТІ» від 19.09.2019 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору про поділ №543 від 29.03.2007року.

При вирішенні даного позову суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно до абзацу 6 ч.1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 10 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник). Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Згідно п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Так, зі змісту, як позовної заяви так і відзиву на позов, слідує, що ОСОБА_1 19.11.2019 року подав до Управління адмінпослуг БМР Заяву про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач зазначає, що за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власниками будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (частка 58/100) і ОСОБА_6 (частка власності 42/100), а тому, за відсутності згоди іншого співвласника ОСОБА_6 , відповідач відмовив позивачу в реєстрації місця проживання.

З наведеного слідує, що позивачем не вірно було зазначено адресу для реєстрації місця проживання та в силу ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо заборони вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів, відповідач був позбавлений можливості всебічно з`ясувати підстави для реєстрації позивача за вказаною ним адресою. Таким чином, суд вважає, що не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання рішення Управління адміністративних послуг Білоцерківської міськради неправомірним, оскільки у діях/рішенні відповідача відсутні порушення вимог чинного законодавства.

Однак, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності із вище переліченими нормами законодавства, суд вважає, що позивач має право зареєструвати своє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 . Позивачем в підтвердження даної позовної вимоги надано договір про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності від 29.03.2007р., рішення виконавчого комітету БМР щодо присвоєння адреси та довідку КП КОР «Південне БТІ» від 19.09.2019р. про реєстрацію права власності на буд. АДРЕСА_1 , підтвердження родинних зв`язків з власником житла та згоду ОСОБА_7 на реєстрацію місця проживання позивача.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про внесення права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Як вбачається, з вище перелічених доказів, ОСОБА_4 набула право власності на буд. АДРЕСА_1 та зареєструвала своє речове право відповідно до законодавства, що діяло станом на березень 2007 року, тобто відповідно до норм Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 29.01.2006 року).

З наведеного слідує, що для реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не потрібна згода ОСОБА_6 , а тому аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що з метою ефективного та практичного захисту прав позивача, слід зобов`язати відповідача зареєструвати місце проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.16, 29, 405 ЦК України, ст..2,6,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про адміністративні послуги», ст.ст. 2, 12, 13, 76, 77, 89, 141, 259, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 .

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 19.02.2020 р.

СуддяЛ. М. Кошель