Провадження № 2/317/17/2020
Справа № 317/2981/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Коваль В.В.,

представника позивача Василега І.М.,

представника відповідачів ОСОБА_11

представника відповідачів ОСОБА_12

представника третьої особи Бакум Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграріс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору оренди землі недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «Аграріс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору оренди землі недійсним.

Позивач просить визнати недійсним договори оренди земельної ділянки загальною площею 5,24 га, кадастровий номер :02:001:0079 яка розташована на території Миколай - Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області укладені 20.10.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ,а також та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ІV-ЗП № 020281 від 04 травня 2006 року, кадастровий номер :02:001:0079, ОСОБА_4 був власником земельної ділянки загальною площею 5,2400 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

04 квітня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРІС» та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 218. Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_4 передав, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка є власністю орендодавця, що знаходиться на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. В оренду передана земельна ділянка загальною площею 5,2400 га.

Згідно до п. 13.1 договору оренди земельної ділянки укладено на десять років.

27.05.2011 року договір оренди земельної ділянки від 04.04.2011 року зареєстрований у Відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок та вчинено запис за № 00384.

02 квітня 2018 року представник позивача звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області з приводу провести державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 04 квітня 2011 року, який укладений між позивачем та ОСОБА_4 , натомість 04 квітня 2018 року у вказаній дії було відмовлено, оскільки існують суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме: згідно даних ДРРПНМ право оренди вже зареєстроване з іншою особою.

Позивачу стало відомо, про те, що ОСОБА_4 помер та спадкоємцем належної йому на праві власності земельної ділянки № НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення загальною площею 5,2400 га та яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області є ОСОБА_1 , який належить на праві спадкування 1/ 2 частка спірної ділянки, та ОСОБА_2 , який належить на праві спадкування 1/ 2 частка спірної ділянки.

Також позивачу відомо, що відповідачі уклали спірний договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_1 , та відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 уклали договори оренди спірної земельної ділянки без законних на те підстав, оскільки первинний договір оренди земельної ділянки від 04.04.2011 року укладений на 10 років діє до 2021 року включно.

Спірна земельна ділянка перебуває до теперішнього часу у позивача, оскільки при підписанні 04 квітня 2011 року між позивачем та ОСОБА_4 акту прийому-передачі земельної ділянки вона не вибувала від позивача та знаходиться в його постійному володінні та користуванні, а тому, ніяк не могла перейти до користування та володіння відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 12.3 зазначеного договору, він може бути розірваний: за взаємною згодою сторін, за рішенням суду, в порядку, встановленому законом.

Також п. 12.4 договору оренди земельної ділянки передбачено, що зміна умов договору або дострокове його розірвання здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Будь-яких угод щодо розірвання чи припинення діючого договору оренди земельної ділянки від 04.04.2011 року позивач ані з ОСОБА_4 , ані з його спадкоємцями не укладав, а відтак первинний договір оренди земельної ділянки продовжує діяти на законних підставах.

Відповідно до п. 12.6 договору оренди землі від 04.04.2011 року укладеного між позивачем та ОСОБА_4 передбачено, що - перехід права власності на об`єкт оренди до другої особи не є підставою для умов зміни або розірвання даного договору.

На переконання позивача, смерть ОСОБА_4 не є підставою для припинення договору, розірвання, або зміни договору оренди земельної ділянки, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до її спадкоємців - відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перейшли права та обов`язки за діючим договором оренди.

Від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідачі зазначили що 17.06.2008 року ОСОБА_4 уклав із Приватним підприємством «Світточ» в особі директора Петляка Володимира Станіславовича Договір оренди землі б/н строком на 10 років, який був зареєстрований у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 20.08.2010 року за реєстраційним № 62. Об`єктом оренди за цим Договором є земельна ділянка площею 5,24 гектарів розташована за адресою: Миколай-Пільська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0079.

Будь-якого інших договорів оренди земельної ділянки їх батько за своє життя не з ким не укладав. Крім того він дуже хворів і останній рік був лежачим.

Приблизно за рік до смерті батька ОСОБА_2 віднесла директору ПП «Світточ» ОСОБА_6., заяву про дострокове повернення земельної ділянки підписану покійним батьком. ОСОБА_6 прийняв зазначену заяву та повідомив, що не буде заперечувати проти її повернення власнику. Після цього у директора ПП «Світточ» ОСОБА_6 , почалися якісь проблеми і він десь зник з села. Заява батька залишилась у нього.

Як вважають відповідачки, після подання заяви ОСОБА_6 його підприємство перестало обробляти земельну ділянку та сплачувати орендну плату за землю і фактично Договір оренди землі 17.06.2008 року припинив свою дію.

В жовтні 2016 року до них звернувся ОСОБА_3 із пропозицією взяти оренду земельну ділянку та 20.10.2016 року розглянувши його пропозицію відповідачі погодились та уклали договір оренди земельної ділянки із строком дії на 10 років.

Вважають, що Договір оренди земельної ділянки № 218 від 04.04.2011 року на який посилається Позивач, їх батько не укладав та не передавав ТОВ «Аграріс» в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0079.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого він позов не визнав в повному обсязі.

Зазначив, що в жовтні 2016 р. він звернувся з пропозицією до відповідачів щодо взяття оренди земельної ділянки.

20.10.2016 р. між сторонами було укладено договір та він почав обробляти земельну ділянку.

Після отримання позову, він одразу звернувся позивачів, але вона запевнили його, що ділянка не була здана нікому в оренду.

Представник позивача ОСОБА_7 у судове засідання з`явилась, позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позові

Відповідач ОСОБА_1 з`явилась в судове засідання 16.12.2019 р. надала вільні пояснення в яких заперечувала проти задоволення позову. В подальшому участі в розгляді справи не брала.

Відповідач ОСОБА_2 з`явилась в судові засідання 25.11.2019 р., 16.12.2019 р., проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. В подальшому участі в розгляді справи не брала.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_8 заперечував проти задоволення позову, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що на його думку він є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, вивчивши позовні вимоги, надав суду пояснення та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи Запорізької районної державної адміністрації до суду не з`явився.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ІV-ЗП № 020281 від 04.05.2006 року, ОСОБА_4 був власником земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0079, загальною площею 5,2400 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

04.04.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРІС» та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 218. Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_4 передав, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка є власністю орендодавця, що знаходиться на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. В оренду передана земельна ділянка загальною площею 5,2400 га.

Відповідно до п. 13.1 договору, його укладено на 10 років.

27.05.2011 року проведено державну реєстрацію договір оренди земельної ділянки від 04.04.2011 року зареєстрований у Відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок вчинено запис за № 00384. (т.1 а.с.151-157).

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області суду було надано належн6им чином завірені копії з оригіналів Книг записів державної реєстрації договорів оренди землі. Книга записів це документ суворого обліку, який є складовою частиною державног8о реєстру земель. Сумнівів в вірності наданих належних чином завірених копій а ні у сторін а ні у суду не виникло. (т.1 а.с.219-220).

04 квітня 2011 року між ТОВ «Аграріс» та ОСОБА_4 підписано акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за вказаним договором оренди, відповідно до якого земельна ділянка площею 5,724 га, яка належить ОСОБА_4 , передана ним позивачу.

Згідно видаткового касового ордеру від 27.05.2011 року ОСОБА_4 отримав від ТОВ «Аграріс» орендну плату за земельний пай за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки в сумі 24000 гривень. (т.1 а.с.170). Це свідчить саме про те, що після Державної реєстрації ТОВ «Аграріс» сплатило сму орендної плати за вісім років орендодавцеві.

В той же день було укладено додаткову угоду, яку підписали сторони.

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Виконавчим комітетом Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 16.10.2012 р., ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 26.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права № 76275732 від 19.12.2016 р., 15.12.2016 р. державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Лагно М.Ю. на підставі договору про оренду земельної ділянки від 20.10.2016 р. укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , було зареєстровано право оренди на 1/ 2 земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0079, загальною площею 5,24 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, строком на 10 років.

Крім того, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права № 76273264 від 19.12.2016 р., 15.12.2016 р. державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Лагно М.Ю. на підставі договору про оренду земельної ділянки від 20.10.2016 р. укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було зареєстровано право оренди на 1/ 2 земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0079, загальною площею 5,24 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, строком на 10 років.

Згідно рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області № 40480725 від 04.04.2018 року, ТОВ «Аграріс» відмовлено в реєстрації речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0079, загальною площею 5,24 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в зв`язку з тим, що таке право вже зареєстровано.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів дозволяє суду зробити висновок про те, що договір оренди земельної ділянки № 218 від 04 квітня 2011 року, укладений між ТОВ «Аграріс» та ОСОБА_4 є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків та має зобов`язальний характер.

Зобов`язання, згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України).

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про оренду землі», яким визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладання договору оренди від 04.04.2011 р.), передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем в строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладання договору оренди від 04.04.2011 р.) встановлено, що договір оренди землі набирає чинності з дня його державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації договору оренди землі встановлена також і ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладання договору оренди від 04.04.2011 р.).

Відповідно статті 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладання договору оренди від 04.04.2011 р.) перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Суд констатує, що договір оренди землі № 218 від 04.04.2011 р., укладений між ТОВ «Аграріс» та ОСОБА_4 , повністю відповідає вимогам законодавства, що діяло на час його укладання, пройшов державну реєстрацію, а відтак є чинним.

У розумінні ст. 204 ЦК України даний правочин є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним.

Щодо договорів оренди землі від 20.10.2016 р., укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Пунктом 2 частини 2 статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом «в» частини 3 статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, з-поміж іншого, шляхом визнання угоди недійсною.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, викладені у ст. 203 ЦК України. Згідно вимог зазначеної статті:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 статті 215 визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 24 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладання договору оренди від 04.04.2011 р.) орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

У порушення вказаного обов`язку відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договори оренди землі від 20.10.2016 р., незважаючи на те, що та сама земельна ділянка вже була об`єктом права оренди іншої особи. Суд констатує, що вказаними діями відповідачів було порушено право позивача самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, яке передбачене ст. 25 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оспорюванні договори оренди земельної ділянки від 20.10.2016 року, укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є такими, що порушують права позивача щодо користування земельною ділянкою, суперечить нормам Цивільного та Земельного кодексів України та Закону України «Про оренду землі» в частині забезпечення принципів непорушності, правомірності та обов`язковості договорів оренди землі, які укладені з дотриманням необхідних вимог.

Крім того, суд констатує, що відповідачами при укладанні договорів від 20.10.2016 року не було дотримано вимоги статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому суд виходить з того, що відповідачами порушено приписи ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки акт про передачу та прийом земельної ділянки згідно умов договору оренди землі від 20.10.2016 року підписаний відповідачами з порушенням, адже фактично земельна ділянка ОСОБА_3 не передавалась, знаходиться в орендному користуванні позивача згідно договору оренди земельної ділянки № 218 від 04 квітня 2011 року, який на момент розгляду справи не розірвано, не визнано недійсним, тобто його дія не припинена.

Щодо заяв відповідачок та їх представника, що ОСОБА_4 не укладав договору з ТОВ «Аграріс» тому, що був хворий та не розповідав про такі договори своїм дітям, суд вважає. Що оскільки такі заяви не були підтверджені жодним доказом то до них суд відноситься критично. Смерть ОСОБА_4 наступила через рік після укладення договору, як повідомляли відповідачки, вони жили окремо від спадкодавця. Заяви щодо сумнівів про підпис в договорі ОСОБА_4 не чим не підкріплені.

Договори відповідачок з ОСОБА_3 не були оформлені в повному обсязі, в них відсутні відмітки про Державну реєстрацію та відсутні відомості узгодження меж земельних ділянок та їх передачі в актах.

Надані відповідачками копії розписок про отримання ними від ОСОБА_3 оплати за користування ним земельною ділянкою за 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки роки свідчать про те, що оренда земельної ділянки здійснювалася ОСОБА_3 без договору, тобто без належних правових підстав.

Щодо клопотань про витребування фінансово-бухгалтерської звітності ТОВ «Аграріс», касової книги та інших фінансових документів, суд відмовив стороні відповідачів в задоволенні зазначених клопотань, оскільки вони не обґрунтовані та не стосуються предмету розглядає мого позову.

Від виклику свідка ОСОБА_10 відповідачі відмовились, а тому судом не здійснювався подальший виклик та особа не допитувалась.

Щодо виключення із числа доказів документів наданих представником позивача по справі, суд вивчивши їх, надав оцінку як доказам в сукупності та в тій частині, яка стосується предмету розглядаємого позову.

Щодо відповіді Держгеокадастру на адвокатський запит адвоката ОСОБА_11 суд зауважує на тому, що адвокатом надано копію запиту та відповідь в яких не співпадають вхідні дані на запит, а тому з`ясувати в повному обсязі, чого стосується відповідь не є можливим. Питання та відповіді не співпадають за змістом. Суд, вирішуючи спір опирався на пояснення представника ГУ Держгеокадастру в судовому засіданні безпосередньо.

Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов остаточного висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись Законом України «Про оренду землі», ст.152 ЗК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграріс»- задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений 20.10.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо передачі в оренду 1/ 2 земельної ділянки загальною площею 5,24 га, кадастровий номер :02:001:0079 яка розташована на території Миколай - Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений 20.10.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо передачі в оренду 1/ 2 земельної ділянки загальною площею 5,24 га, кадастровий номер :02:001:0079 яка розташована на території Миколай - Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграріс» судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду виготовлений 21.02.2020 року.

Суддя І.Б. Громова