ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м. Чернівці

справа № 723/3161/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретар Вовкун Н.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куби Василя Дмитровича, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 серпня 2020 року (головуючий у 1-й інстанції Яківчик І.В.),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії Головного державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куби Василя Дмитровича.

В поданій скарзі просила поновити пропущений нею з поважних причин строк для подання скарги, та визнати постанову головного державного виконавця Сторожинецького РВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куби В.Д. про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2020 року, неправомірною.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 серпня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця залишено без задоволення, а скаргу на дії державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куби Василя Дмитровича залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/784/20

Посилається на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що оскаржувану постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2020 року отримала 17.07.2020 року, і у встановлений законом десятиденний строк подала до суду скаргу, що підтверджується відбитком штемпеля на конверті. Вважає, що суд безпідставно відмовив у поновленні пропущеного строку оскарження та залишив скаргу без розгляду.

Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про залишення скарги без розгляду не відкривши навіть провадження у справі, оскільки інститут залишення позову (скарги) без розгляду передбачає спочатку відкриття провадження у справі, а у подальшому суд має можливість залишити позов без розгляду, якщо існують певні перешкоди при розгляді справи.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , як стягувач, дізналася про порушення її права в момент отримання постанови державного виконавця, тобто 17 липня 2020 року, а відповідно із цього часу спливає десятиденний строк звернення до суду із скаргою при незгоді із постановою, який закінчується 27 липня 2020 року. Скарга ж подана до суду 29 липня 2020 року, тобто з пропуском строку оскарження.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права, що згідно з пунктом 4

частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що 17 липня 2020 року ОСОБА_1 отримано постанову головного державного виконавця Куби В.Д. від 26.06.2020 року про повернення виконавчого листа №723/2336/17 від 12.12.2018 року, у зв`язку із відсутністю майна у боржника.

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця ОСОБА_1 звернулася до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із скаргою на дії Головного державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куби Василя Дмитровича, яка направлена суду 27липня 2020 року, що підтверджується відбитком штемпеля пошти про дату направлення листа та фіскальний чек (а.с.12,21). Скарга ж отримана Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 29 липня 2020 року.

Згідно із ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.6 ст.124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку що скарга на дії державного виконавця, подана ОСОБА_1 у встановлений законодавством строк, оскільки днем подачі скарги рахується день направлення відповідної скарги до суду, а не день надходження скарги до суду.

Однак, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв, чим порушив норми процесуального права, передбачені ст.ст.127, 257 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо пропуску скаржником ОСОБА_1 строку про оскарження дій державного виконавця та безпідставно залишив скаргу без розгляду.

Відмова в судовому захисті суперечить положенням ст.ст. 55, 124 Конституції України.

Відповідно до ст.13 розділу І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене ухвала Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 серпня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 серпня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту постанови 03 вересня 2020 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: М.І. Кулянда

І.Б. Перепелюк