Справа № 569/5852/20
02 вересня 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М., Дащук І.І.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить встановити факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 14 років (з 21 грудня 2004 року до 01 серпня 2019 року).
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з мотивів у ньому наведених та просила його задовольнити. Зокрема, представник позивача ОСОБА_1 вказала, що в 2004 році шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, однак з 21 грудня 2004 року по 01 серпня 2019 року вони продовжували проживати спільно в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де і зареєстровані. Між позивачем та відповідачем склалися відносини притаманні для подружжя, вони разом купували меблі, оплачували комунальні послуги. Встановити факт проживання однією сім`єю позивачу необхідно для поділу квартири, автомобіля та для доведення факту, що позивачем не пропущено позовну давність, оскільки про порушення майнових прав їй стало відомо після виїзду за кордон в 2019 році.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.
Представником позивача було заявлено клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2020 року, яка постановлена судом не виходячи до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено. 02 вересня 2020 року в судовому засіданні представник позивача відмовилась від допиту свідка ОСОБА_5 .
Представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.
Представником позивача було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді Рівненського відділу поліції ГУНП України в Рівненській області № 68Аз/200/01-20 від 25 березня 2020 року, яке судом задоволено.
Представником позивача було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області № 31/17-19аз від 18 серпня 2020 року, відповідно до якої за громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02 вересня 2005 року зареєстрований транспортний засіб марки «CHEVROLET», модель «AVEO SF69Y».
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2020 року, яка постановлена судом не виходячи до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, в задоволенні даного клопотання відмовлено і даний доказ не взятий до уваги, оскільки стороною позивача в порушення вимог ч.9 ст. 83 ЦПК України не подано підтвердження надсилання (надання) копії доказу відповідачу. Окрім того відповідач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у відповіді власником транспортного засобу вказано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмінну від відповідача особу.
Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі між ОСОБА_3 як покупцем та ОСОБА_10 як продавцем укладено біржову угоду купівлі-продажу нерухомості від 30 жовтня 1999 року, за якою ОСОБА_3 придбано квартиру АДРЕСА_2 .
З копії акта від 10 квітня 2020 року, який затверджений головою ОСББ «Кавказьке» Гаврилюк О.М. та підписаний свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , слідує, що в квартирі АДРЕСА_2 з грудня 2004 року і по серпень 2019 року проживали однією сім`єю громадяни як чоловік та дружина: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_4 .
З копії відповіді ГУНП в Рівненській області від 25 березня 2020 року № 68Аз/200/01.20, вбачається, що згідно інформаційних обліків Національної поліції України 01 січня 2015 року о 07 год. 55 хв. зареєстровано повідомлення ОСОБА_2 , що колишній чоловік ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження та погрожує, та 01 січня 2015 року о 09 год. 21 хв. зареєстровано повідомлення ОСОБА_2 , що по місцю проживання чоловік наносить їй тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_4 , який є сином сторін, в судовому засіданні показав, що після розірвання шлюбу змін у стосунках між батьками не було. Вони разом відпочивали, мали спільний бюджет, їздили на заробітки. Батько давав гроші матері і вони платити за квартиру. Шлюбні відносини батьки підтримували до 2019 року.
Свідок ОСОБА_6 , яка є подругою позивача, в судовому засіданні показала, що знайома зі сторонами 25 років. Їй відомо, що сторони з 2004 року розлучені, проте жили як звичайна сім`я, виховували дитину, відпочивали, їздили на заробітки.
Свідок ОСОБА_7 , яка є сусідкою сторін, в судовому засіданні показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 близько двадцяти років. За вказаний період позивач та відповідач жили добре, постійно були разом, їздили на заробітки, проживали і в Польщі, і в Україні. На зборах ОСББ були присутні обоє. Вони разом робили ремонт, купували меблі, холодильник.
Свідок ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою позивача, в судовому засіданні показала, що їй відомо, що сторони розлучились, але це на їхні стосунки не вплинуло, сина виховували разом, відпочивали разом. Це все було до останнього конфлікту в серпні 2019 року. Бюджет був спільний, однак відповідач був схильний до азартних ігор і позивач допомагала йому погашати борги.
Свідок ОСОБА_9 , яка є подругою позивача, в судовому засіданні показала, що їй відомо про те, що шлюб між сторонами розірвано в 2004 році, але вони жили разом в одній квартирі, приходили разом до неї як до перукаря. Вказала, що сина сторони виховували спільно, робили ремонт в квартирі, а після розірвання шлюбу позивач платила за квартиру та за автомобіль.
Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
За загальним правилом, встановлення фактів, що мають юридичне значення, в цивільному судочинстві відбувається в порядку окремого провадження. Разом з тим, за наявності спору про право, який випливає зі встановленого факту, такі справи мають розглядатися в порядку позовного провадження.
Незалежно від того, в якому порядку буде розглядатися справа про встановлення факту, що має юридичне значення, у заяві чи позовній заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити, з якою метою і причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.
В позовній заяві та в судовому засіданні представником позивача вказано, що встановлення даного факту необхідне для поділу спільного майна колишнього подружжя та для доведення факту, що позивачем не пропущено позовну давність, разом з тим вказане твердження не може вважатися прийнятною метою для встановлення юридичного факту, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 30 жовтня 1999 року, квартиру АДРЕСА_2 придбано під час перебування сторін у шлюбі. Доказів наявності іншого майна, яке б підлягало поділу і яке було придбано сторонами поза межами укладення шлюбу, стороною позивача не подано. Доказів про те, що позивачем пропущено позовну давність для звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя та доказів, що інша сторона зробила про це заяву також не подано.
Відтак, стороною позивача в позовній заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, не обґрунтовано для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивачу необхідно, щоб суд встановив факт того, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 14 років (з 21 грудня 2004 року і до 01 серпня 2019 року).
В позовній заяві відсутня мета встановлення юридичного факту, а саме мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичний і чи тягне він правові наслідки.
Окрім того, при встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суди повинні встановити, що між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю.
Суд у рішенні повинен вказати, якими доказами підтверджено, що в указаний період сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
На підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачем надано акт від 10 квітня 2020 року, затверджений головою ОСББ «Кавказьке» Гаврилюк О.М. та підписаний свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , копію відповіді ГУНП в Рівненській області від 25 березня 2020 року № 68Аз/200/01.20, інформацію за № 3147/-22.2-4-25 від 11 серпня 2020 року Рівненського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Проживання та реєстрація сторін за однією адресою по АДРЕСА_1 та відповідь ГУНП в Рівненській області від 25 березня 2020 року № 68Аз/200/01.20 про реєстрацію повідомлення ОСОБА_2 про нанесення їй колишнім чоловіком тілесних ушкоджень підтверджують лише факт проживання сторін за однією адресою, а інформація за № 3147/-22.2-4-25 від 11 серпня 2020 року Рівненського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) факт не укладення сторонами шлюбу з іншими особами.
Стороною позивача не доведено суду, що позивач та відповідач в період з 21 грудня 2004 року і до 01 серпня 2019 року мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Факт проживання однією сім`єю не може бути встановлений лише на підставі показань допитаних свідків та акту ОСББ, який фактично зводиться до показань сусідів.
Будь-яких доказів ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного ним користування, участі у витратах на утримання житла та його ремонт, участі у витратах на придбання автомобіля суду не надано.
За таких обставин, позов про встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 14 років (з 21 грудня 2004 року до 01 серпня 2019 року) не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено «04» вересня 2020 року.
Суддя О.О. Першко