Провадження № 2/522/5851/20
УХВАЛА

03 вересня 2020 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Кузнецова В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочинів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочинів.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 03.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочинів.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову, відповідно до якого просить накласти арешт на 22/25 частки житлового будинку, загальною площею (кв.м.): 100.1, житловою площею (кв.м.): АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості №101, який належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування клопотання заявник вказує, що у разі невжиття заходів забезпечення позову майно відповідача може бути відчужено або втрачено, що істотно ускладнить чи унеможливить поновлення порушених прав позивача.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали заяви, вважає, що клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подане заявником клопотання про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином підлягає невідкладному розгляду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Заявник в обґрунтування клопотання про забезпечення позову зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову майно відповідача може бути відчужено або втрачено, що істотно ускладнить чи унеможливить поновлення порушених прав позивача.

Жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених заявником в заяві про забезпечення позову до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявник у вище зазначеній заяві про забезпечення позову не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. В заяві відсутнє достатнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні докази на підтвердження обставин викладених в заяві, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущенні заявника.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами доказування, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочинів - відмовити.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.В. Кузнецова