Справа № 523/2622/20
Провадження №2/523/2268/20
У Х В А Л А

"21" лютого 2020 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, направлення на психіатричну експертизу, застосування ст.ст. 28, 15, 135 КК України, визнання права на захист, визнання ухвали суду неправомірною, застосування примусового відшкодування, відновлення становища, що існувало,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, направлення на психіатричну експертизу, застосування ст. 28 КК України, визнання права на захист, визнання ухвали суду неправомірною, застосування примусового відшкодування, відновлення становища, що існувало. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є тяжко хворим з 2010 року, його донька намагалась його вбити, не дбає про нього та вчиняє інші дії, які спрямовані на позбавлення його життя тощо.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Однак, позовна заява містить певні суперечності з приводу визначення позивачем способу захисту, оскільки з тексту позовної заяви та її прохальної частини неможливо зробити висновок щодо якого законодавства, а саме цивільно-процесуального чи кримінально-процесуального позивач просить суд відкрити провадження за його позовним вимоги, оскільки в позовній заяві йдеться про наміри вбивства, відшкодування шкоди, залишення в безпорадному стані з посиланням на норми кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до положення п.1.ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з огляду на викладені вимоги позовної заяви, вбачається, що вони не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім іншого, позовна заява повинна містити предмет та підстави позову.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Однак, зміст позовної заяви не містить чітко визначеного предмету та підстав позовних вимог, що відповідно суперечить ч.1 ст. 175 ЦПК України, в якій зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Крім іншого, згідно ч.2 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права, повага до честі та гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність, відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний розгляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 2 п.1.ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як передбачено п.2 ч.2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду (рішення від 13.03.2019 року у справі № 814/218/14) зазначив, що під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє відображення, зокрема, у вчинені дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перенавантаженні роботи суду.

Європейський суд з прав люди застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятою будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням права на подання заяви.

Щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009р.), про зловживання правом у розмінні п.3ст.35 Конвенції йдеться про випадки, коли поведінка заявника, яка прямо не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розгляду справ. Разом з цим, Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятою з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним ходом (п.п.62,65).

Зловживання правом є особливим видом правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом це боротьба не з поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоду суспільству й собі.

Частиною 3 ст.44 ЦПК України також передбачено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

В частині 4 ст. 44 ЦПК України зазначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Принципи права об`єктивно властиві праву відправні начала, незаперечні вимоги (позитивні зобов`язання), які ставляться до учасників суспільних відносин із метою гармонічного поєднання індивідуальних, групових і громадських інтересів.

Позовна заява ОСОБА_1 , містить зневажливий та образливий характер викладений у формі, що прямо суперечить принципам права.

Текст позовної заяви викладений у неприпустимій формі, містить прояви неповаги, дискримінації, що проявляється в ставленні позивача до відповідача по справі, а також до правоохоронних органів, судової влади, прокуратури, тощо.

Також, позовна заява містить перелік певних документів, які позивач надає до суду на виконання вимог ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, в супереч положенню ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач зазначає, що частина даних документів надаються лише для відома суду, а інша частина документів не підлягає направленню «відповідачу-вбивці».

Суддя вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст. 62 Конституції України - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, суд критично ставиться до висловлювань в позовній заяві, як: «вбивця», «відморожена», «аферистка», «крадійка», «корупціонери», «продажний суд», оскільки дані висловлювання носять образливих характер доки інше не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Доказів щодо наявності судових рішень, з приводу визначення відповідача та інших осіб причетними до кримінальних злочинів позивачем не надано.

Крім іншого, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема ч. 3 ст. 6 передбачено незалежність судів - втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Слід зауважити, що текст позовної заяви також містить певні форми попередження щодо дії судді під час вирішення питання щодо відкриття провадження по справі, а саме: не ризикувати, зауваження, що дана справа є масштабною та документи щодо неї передані до президента України, а також погрози неможливості зменшення позовних вимог, закриття провадження по справі та висловлювання «продажний суд».

Тобто, з огляду на викладене, суддею вбачається, що у даний спосіб позивач вчиняє дії з приводу тиску на суд, що полягають у керуванні ним поведінкою судді вчиняти або не вчиняти певні дії, які в подальшому будуть розтлумачені позивачем на свій певний розсуд, а також можуть бути використані позивачем, як підрив довіри до правосуддя, що є неприпустимим.

На підставі вищевикладеного, суддя дійшов до висновку, що у прийнятті позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, направлення на психіатричну експертизу, застосування ст. 28, 15, 135 КК України, визнання права на захист, визнання ухвали суду неправомірною, застосування примусового відшкодування, відновлення становища, що існувало - слід відмовити, з підстав передбачених ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що порушені ним у позовній заяві питання підлягають розгляду в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним кодексом України.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 43,44, 175, 177, 186, 353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, направлення на психіатричну експертизу, застосування ст. 28, 15, 135 КК України, визнання права на захист, визнання ухвали суду неправомірною, застосування примусового відшкодування, відновлення становища, що існувало.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: