Єдиний унікальний номер 243/4280/14
Номер провадження 22-ц/804/47/20
Головуючий у 1 інстанції Ільяшевич О.В.
Доповідач Новікова Г.В.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

20 лютого 2020 року м. Бахмут Донецька обл.

Донецький апеляційний суд у складі судді Новікової Г.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2019 року у цивільній справі № 243/4280/14 за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2019 року позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволено частково.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для сплати судового збору в розмірі 3 966,75 гривень чи надання до суду доказів, що підтверджують його майновий стан, який перешкоджає сплаті відповідачем судового збору у встановленому законодавством порядку та усунення недоліків апеляційної скарги з наданням копій відповідно до кількості учасників справи (т. 2 а.с.68-69).

05 листопада 2019 року копія зазначеної ухвали була направлена ОСОБА_1 на вказану в апеляційній скарзі адресу мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , (т.2 а.с. 70). Крім того, матеріали справи містять копію довідки від 06.01.2015 року про взяття на облік ОСОБА_1 як переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, за тією ж адресою, яка зазначена і в апеляційній скарзі. (т.2 а.с.64).

Однак конверт із копією ухвали про залишення апеляційної скарги без руху повернувся до суду апеляційної інстанції із подвійною відміткою АТ «Укрпошта» про причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» та «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (т.2 а.с.71)

Тому ОСОБА_1 20 грудня 2019 року було повторно направлено копію ухвали від 05.11.2019 року (т.2 а.с.72). Також 21 грудня 2019 року, враховуючи, що офіційним місцем реєстрації відповідача згідно із наявними в матеріалах справи копією паспорта (т.1 а.с.17-18) та копією зазначеної вище довідки від 06.01.2015 року є м. Горлівка, розміщено на офіційному веб-порталі судової влади інформацію про залишення апеляційної скарги без руху з посиланням на веб-адресу ухвали від 05.11.2019 р. в Єдиному державному реєстрі судових рішень (т.2 а.с.73). Однак конверт із копією ухвали без руху повторно повернувся до суду апеляційної інстанції із відміткою АТ «Укрпошта» про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (т.2 а.с.74).

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В частині 1 ст. 131 ЦПК України зазначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Однак, до апеляційного суду від ОСОБА_1 інформації стосовно зміни його місця проживання не надходило.

Крім того, відповідно до частини 2 ст. 11 Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII) учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Тому, ОСОБА_1 , який зареєстрований у м. Горлівка (поштовий зв`язок з яким відсутній) вважається таким, що отримав копію ухвали з моменту розміщення на сайті суду апеляційної інстанції інформації щодо залишення апеляційної скарги без руху, тобто 21 грудня 2019 року.

Також слід зазначити, що порядок відстрочення, розстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору закріплений у ст. 136 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір». При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (пункт 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Kreuz v. Poland»).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Обставини, зазначені у клопотанні ОСОБА_1 не були визнані апеляційним судом в ухвалі від 05.11.2019 року підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення відповідача від судового збору, оскільки він надав докази які не підтверджували того, що його майновий стан на день звернення з апеляційною скаргою (22 жовтня 2019) перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі, та містили відомості лише за перший та другий квартал 2019 року.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, слід зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у даній справі дотримано.

Відповідно до ч.2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У ч.6 ст. 357 ЦПК України зазначено, що питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки до теперішнього часу, з урахуванням поштового пробігу, скаржником не усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме не сплачено судового збору або не надано документів, що підтверджують його майновий стан на момент подачі апеляційної скарги, а також не зазначено найменування всіх учасників справи та не додано відповідної кількості копій апеляційної скарги, вона визнається неподаною та підлягає поверненню.

Керуючись ч.3 ст. 185, ч.2, 6 ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2019 року у цивільній справі №243/4280/14 вважати неподаною та повернути апелянту.

Цивільну справу №243/4280/14 за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, повернути до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Роз`яснити скаржнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Донецького

апеляційного суду Г.В. Новікова