ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Чернівці

справа № 727/5042/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретаря Вовкун Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача прокуратури Чернівецької області Герегова Володимира Сергійовича, представника відповідача Державної казначейської служби України Василик Ірини Сергіївни

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач прокуратура Чернівецької області, Державна казначейська служба України

за апеляційними скаргами прокуратури Чернівецької області, Державної казначейської служби України, ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року, головуючий у першій інстанції Мізюк В.М.

встановив:

ОСОБА_1 у травні 2019 року звернувся до суду з позовом до прокуратури Чернівецької області, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Зазначав, 2 квітня 2015 року оголошено підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України, а саме підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення чи не

Справа №727/5042/19 Головуючий у 1 інстанції Мізюк В.М.

Провадження №22-ц/822/46,70,113/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища.

14 вересня 2015 року повідомлено про зміну підозри, оголошено підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.1 ст.368-3 КК України, а саме підбурювання до передачі службовій особі приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди за вчинення дій чи бездіяльність з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає чи передає таку вигоду, або в інтересах третіх осіб.

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2016 року визнаний невинуватим і виправданий у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч.1 ст.368-3 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 8 червня 2017 року вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 8 червня 2017 року залишено без змін.

Посилався на те, що з 1 квітня 2015 року по 3 жовтня 2018 року незаконно перебував під слідством та судом, чим заподіяно моральної шкоди в розмірі 500000 грн., що полягає у моральних стражданнях у зв`язку із отриманням тавро «корупціонер», звільнення з роботи, неможливістю працевлаштування за спеціальністю, погіршенням стану здоров`я, появою розладу сну, зору, гіпертонії.

Просив стягнути з Державного бюджету України моральну шкоду, заподіяну незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в сумі 500000 грн.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 250000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Державна казначейська служба України в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

Вказує на порушення вимог пункту 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», за яким відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 2 роки та 2 місяці.

Посилається на недоведеність факту заподіяння ОСОБА_1 моральних страждань, відсутність доказів погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , ступеня зниження престижу, ділової репутації, застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я, відновлення стосунків з оточуючими людьми та розміру моральної шкоди.

Вважає, що судом першої інстанції визначено розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 грн. без урахування вимог розумності та справедливості.

Зазначає про вирішення судовим рішенням питання про права та обов`язки органу досудового розслідування, який не залучений до участі у справі відповідачем.

Прокуратура Чернівецької області в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року змінити, зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням мінімального розміру, гарантованого ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Зазначає про порушення норм матеріального права при визначенні розміру мінімального відшкодування, який з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 4173 грн., встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», за 26 місяців перебування під слідством та судом становить 108498 грн.

Посилається на недоведеність розміру моральної шкоди, погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 внаслідок перебування під слідством та судом, позбавлення можливості виконувати батьківські обов`язки та надавати моральну і матеріальну допомогу родині, оскільки до ОСОБА_1 не застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній мав можливість знаходитись з сім`єю, працювати.

Вважає, що визначений розмір відшкодування є завищеним, не відповідає вимогам розумності, справедливості, має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року змінити, позов ОСОБА_1 до прокуратури Чернівецької області, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду задовольнити повністю.

Посилається на порушення норм матеріального права при визначенні строку перебування ОСОБА_1 під слідством та судом, який має обраховуватися з 1 квітня 2015 року по 3 жовтня 2018 року, розміру мінімального відшкодування в сумі 83200 грн., який слід визначити з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 4173 грн., встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».

Зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях у зв`язку із отриманням тавро «корупціонер», звільнення з роботи, неможливістю працевлаштування за спеціальністю, погіршенням стану здоров`я, появою розладу сну, зору, гіпертонії.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна казначейська служба України просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відзиву на апеляційні скарги прокуратури Чернівецької області, Державної казначейської служби України не надходило.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокуратури Чернівецької області підлягає задоволенню, апеляційні скарги Державної казначейської служби України - задоволенню частково, апеляційна скарга ОСОБА_1 - залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до прокуратури Чернівецької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.3, ст.56 Конституції України, ч.1 ст.23, ч.1, 2 ст.1176 ЦК України, п.5 ч.1 ст.3, ч.2, 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та зазначив про право ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2016 року, яким ОСОБА_1 визнаний невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.27, ч.1 ст. 368-3 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

При визначенні розміру моральної шкоди, судом першої інстанції враховано перебування ОСОБА_1 протягом тривалого часу під слідством та судом 26 місяців, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості виконувати батьківські обов`язки та надавати моральну підтримку та матеріальну допомогу родині, стан здоров`я, обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, засади розумності та справедливості.

Водночас суд першої інстанції визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 83200 грн., виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати в сумі 3200 грн., встановленої ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» за час перебування ОСОБА_1 під слідством та судом з 1 квітня 2015 року по 8 червня 2017 року.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Встановлено, що 2 квітня 2015 року ОСОБА_1 оголошено підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України, а саме підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища.

14 вересня 2015 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну підозри, оголошено підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.1 ст.368-3 КК України, а саме підбурювання до передачі службовій особі приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди за вчинення дій чи бездіяльність з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає чи передає таку вигоду, або в інтересах третіх осіб.

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2016 року ОСОБА_1 визнаний невинуватим і виправданий у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч.1 ст.368-3 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 8 червня 2017 року вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 8 червня 2017 року залишено без змін.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

На підставі статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тлумачення наведеної норми свідчить про те, що законодавством встановлений лише мінімальний розмір відшкодування такої моральної шкоди, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до пункту 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.

Шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на підставі положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Близнюк С.П. має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із незаконними перебуванням під слідством та судом.

Наведене спростовує посилання Державної казначейської служби України в апеляційній скарзі на недоведеність факту заподіяння ОСОБА_1 душевних страждань у зв`язку із незаконним перебуванням під слідством та судом.

Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 та прокуратури Чернівецької області в апеляційних скаргах щодо визначення судом першої інстанції розміру мінімального відшкодування в сумі 83200 грн. на порушення норм матеріального права, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати в сумі 3200 грн., встановленої ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році мінімальну заробітну плату установлено у місячному розмірі з 1 січня - 4 173 гривні.

За змістом статті 532 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Близнюк С.П . має право на відшкодування моральної шкоди, яку необхідно визначати виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом у період часу з 1 квітня 2015 року (дата затримання) по 24 січня 2017 року (дата постановлення Апеляційним судом Чернівецької області ухвали про залишення виправдувального вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2016 року без змін), що становить 26 місяців.

Вказаний правовий висновки наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18).

Наведене спростовує доводи ОСОБА_1 , на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо визначення строку перебування ОСОБА_1 під слідством та судом з 1 квітня 2015 року (дата затримання) по 3 жовтня 2018 року (дата ухвалення постанови Верховного Суду, якою вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 8 червня 2017 року залишено без змін).

Тому, межі відшкодування моральної шкоди становлять 108498 грн. (26 місяців*4173 грн.).

Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування, обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18).

При визначенні розміру моральної шкоди, судом першої інстанції враховано перебування ОСОБА_1 протягом тривалого часу під слідством та судом 26 місяців, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості виконувати батьківські обов`язки та надавати моральну підтримку та матеріальну допомогу родині, стан здоров`я, обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, засади розумності та справедливості.

Разом з тим судом першої інстанції неповно з`ясовано такі чинники, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, можливість відновлення попереднього стану у необхідному чи повному обсязі.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди в сумі 250000 грн. відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань, засадам розумності, виваженості і справедливості на порушення норм матеріального права.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Ураховуючи тривалість незаконного знаходження ОСОБА_1 під слідством та судом 2 роки 2 місяці, ступінь вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, не позбавлення можливості виконувати батьківські обов`язки та надавати моральну підтримку та матеріальну допомогу родині, стан здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, обсяг заподіяної ОСОБА_1 шкоди, глибину моральних страждань, негативні наслідки, які продовжуються для ОСОБА_1 , ураховуючи засади розумності, виваженості й справедливості, колегія суддів вважає визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 120 000 грн.

Не заслуговують доводи апеляційної скарги Державної Казначейської служби України щодо не залучено до участі у справі органу, який проводив досудове розслідування, Головного управління національної поліції в Чернівецькій області.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10-1 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

У пунктах 5.4, 6.9 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

ОСОБА_1 відповідачем в даній справі визначено прокуратуру Чернівецької області.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються функції підтримання державного обвинувачення в суді; нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.

З огляду на наведене судом першої інстанції правильно встановлено, що прокуратура Чернівецької області є відповідальною за заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди за незаконне перебування під слідством та судом.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу прокуратури Чернівецької області задовольнити, апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року змінити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 120 000 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 14 лютого 2020 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк