ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/465/19

Головуючий у першій інстанції - Карапиш Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/328/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Бобрової І.О. Вінгаль В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: Кредитна спілка «Істок» ,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

особа, яка подала скаргу: Кредитна спілка «Істок» ,

оскаржується рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2019 року у справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

прізвище судді: Карапиш Т. В.; місце ухвалення рішення: м. Ічня; дата складання повного тексту рішення: 15 листопада 2019 року,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Кредитна спілка "Істок" звернулася з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит в сумі 103772 грн 99 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до виникнення станом на 31.03.2019 року вказаної вище заборгованості.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2019 року позов Кредитної спілки «Істок» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Істок», заборгованість за договором про споживчий кредит в сумі 18870 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Істок» судові витрати в сумі 349 гривень 25 копійок .

В апеляційній скарзі Кредитна спілка «Істок» просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга КС «Істок» мотивована тим, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, оскільки вони не поширюються на правовідносини між кредитною спілкою та її членами.

Крім того, за доводами апеляційної скарги, судом не було взято до уваги, що пільги з плати за надані кредитні послуги, інфляційні втрати та спеціальна відповідальність, передбачена приписами ст. 625 ЦК України, не прописані в законі, який передбачає пільги для військовослужбовців.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зазначав, що він є військовослужбовцем та з 28 лютого 2017 року по теперішній час проходить військову службу у Збройних Силах України, а тому за період перебування його на службі позивач не вправі проценти, пеню, штрафи за користування кредитом.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України за правилами спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Датою постановлення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено , що 13 липня 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № ДК2-669, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 41000 грн. терміном до 13 січня 2020 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,001 % річних.

13 липня 2018 року між ОСОБА_2 та КС «Істок» було укладено договір поруки № ДК2-669 ДП1, за яким поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № ДК2-669 від 13 липня 2018 року .

Згідно з розрахунком заборгованості, поданим позивачем, станом на 31 березня 2019 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 103772 гривні 99 копійок, в тому числі заборгованість за основною сумою кредиту в сумі 34788 грн. 37 коп., заборгованість за платою в сумі 26148 грн. 88 коп., заборгованість за відсотками в сумі 0 грн. 29 коп., інфляційні нарахування в сумі 4448 грн. 44 коп., 100% річних згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору в сумі 31387 грн. 01 коп. та штраф в сумі 7 000 грн. (а.с.38-40).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та з 28 лютого 2017 року і дотепер проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується копією контракту про проходження військової служби від 28 лютого 2017 року (а.с.68-69).

В період з 09 жовтня 2018 року по 08 березня 2019 року останній брав безпосередню участь у проведенні антитерористичних операцій на підставі відповідних наказів (а.с.71).

Відповідно до п. 15 ЗУ «ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошових коштів, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні майнових втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки не потребує додаткового доведення той факт, що з березня 2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період, отже відповідачеві, як військовослужбовцю, який проходив на час нарахування позивачем відсотків та штрафних санкцій за час прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, і проходить на час розгляду справи службу в Збройних силах України - ці платежі не нараховуються.

Згідно з розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 отримав суму кредиту 41 000 грн, з якої відповідачем було сплачено 22 130 грн в рахунок погашення кредиту, відповідно суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів залишку кредитної заборгованості в сумі 18870 грн.

В решті позовних вимог КС «Істок» в частині стягнення відсотків, штрафів, інфляційних нарахувань за користування кредитом судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено, з урахуванням положень п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Доводи апеляційної скарги відносно того, що до правовідносин між кредитною спілкою та ОСОБА_1 ґрунтуються на правовідносинах членства у складі кредитної спілки, через що відповідач не може мати пільг, встановлених вищенаведеним законом, не заслуговують на увагу, оскільки положення п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо пільг військовослужбовців поширюються на всі зобов`язання перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, відповідно, кредитні спілки не є виключенням.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо суті спору, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 315, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Істок» залишити без задоволення, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: