Справа № 428/6482/20
Провадження №2/428/2103/2020
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

17 серпня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Шубочкіна Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Луганській області 4442, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області 3245, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області 7144 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Луганській області 4442, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області 3245, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області 7144 про зобов`язання вчинити певні дії.

Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 надав конституційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Конституційний Суд України зазначив, що КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Крім того, Конституційний Суд України в Рішенні від 25 листопада 1997 року № 6-зп сформулював правову позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю й обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень (пункт 2 мотивувальної частини). Ця правова позиція кореспондується з положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо ефективного засобу юридичного захисту від порушень, вчинених особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із частиною першою статті 4 КАС адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, тобто спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З наведеного вбачається, що КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджуваних порушень прав чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

З позовної заяви вбачається, що предметом розгляду даної справи є скасування прийнятих відповідачами реєстраційних дій щодо транспортного засобу, який відповідно до договору купівлі-продажу №214109-Y04217 належить позивачу.

При цьому, в обґрунтування позовної заяви позивач вказує на те, що відповідачами було проведено реєстраційні дії щодо його транспортного засобу без його відома, та фактично без належно оформлених на це документів.

Отже, предметом доказування в цій справі є обставини, що підтверджують законність чи незаконність проведення відповідачами відповідних реєстраційних дій, які за своєю юридичною природою є рішеннями суб`єкта владних повноважень та повинні прийматися в порядку, на підставі та у спосіб, визначені законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі є суб`єктами владних повноважень, а правовідносини, які виникають між ними та позивачем в даному випадку є публічно-правовими. Захист прав та інтересів відповідної особи від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, якщо ці порушення полягають, наприклад, у перевищенні повноважень, недотриманні строків, процедури, умов та інших визначених законом особливостей вчинення реєстраційних дій, є завданням адміністративного судочинства та має відбуватися у відповідному порядку.

Водночас суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суд зазначає, що вимога про оскарження реєстраційної дії може бути похідною вимогою, якщо вона заявлена разом із основною вимогою, що пов`язана зі спірним майном або майновими правами особи, наприклад такою, як вимога про визнання правочину недійсним чи витребування майна із чужого незаконного володіння.

Якщо ж позивач обґрунтовує незаконність відповідної реєстраційної дії саме порушенням з боку відповідних реєстраційних органів під час її здійснення, то така вимога не є похідною від будь-якої іншої вимоги, а є основною вимогою і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

В даній справі предметом розгляду є перевірка законності дій та прийнятих відповідачами рішень, під час виконання покладених на них законом владних, управлінських функцій. Таким чином, спір у цій справі не є приватноправовим, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому враховуючи те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, а тому дана позовна заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадженні в даній справі.

Згідно із ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд роз`яснює позивачу, що розгляд його справи належить до юрисдикції окружних адміністративних судів в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 19, 186, 258-261 ЦПК України, статтями 2, 14, 19 КАС України суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Луганській області 4442, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області 3245, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області 7144 про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд його справи належить до юрисдикції окружних адміністративних судів в порядку адміністративного судочинства.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалам не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т. В. Шубочкіна