Справа № 559/885/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі судового засідання Протас Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та перехід права забудовника,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договів купівлі-продажу від 23.01.1998 дійсним та визнати за ним права і обов`язки забудовника на Ѕ житлового будинку загальним відсотком виконаних робіт 43 (сорок три) з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 1200 кв.м.

В обґрунтування позову покликається на те, що 21 жовтня 1991 року його батькові ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно рішення Виконавчого комітету Дубенської міської Ради народних депутатів Рівненської області від 21.10.1991, №328 відведено під будівництво земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2 (вподальшому назву вулиці та нумерацію будинку змінено на АДРЕСА_1 ) площею 1200 кв.м. під будівництво 2-х квартир двохповерхового житлового будинку, житлово площею 157,08 кв.м. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримано в проектно-виробничому архітектурно-планувальному бюро технічну документацію, заключено з будинкоуправлінням договір на забудову та нотаріально посвідчено.

02 червня 2000 року ОСОБА_5 отримано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , записаний в реєстрову книгу №29 за реєстровим номером №154-5962.

16 березня 1996 року у відповідності до договору дарування, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_7 свою частку, а саме Ѕ двоповерхового цегляного будинку незакінченого будівництва, загальним відсотком виконаних робіт 43, в АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці розміром 1200 кв.м. Договір нотаріально посвідчений нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальні контори, зареєстровано в реєстрі за №1154.

ОСОБА_7 проживав та працював в Російській Федерації та не мав наміру повертатись в Україну. 23 січня 1998 року між батьком позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладену угоду в усній формі, згідно якої ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_7 Ѕ двоповерхового цегляного будинку незакінченого будівництвом, загальним процентом виконаних робіт 43 (сорок три), в АДРЕСА_2 (вподальшому НОМЕР_3) 3 розташованого на земельній ділянці розміром 1200 кв.м., за 6 000 (шість тисяч) гривень.

Оскільки, на момент укладення угоди позивач був неповнолітній (14 років), то вказану угоду ОСОБА_5 укладав від його імені та в його інтересах. Зі ОСОБА_7 було домовлено, що ОСОБА_7 приїде в Україну для подальшого переоформлення вказаного незакінченого будівництва.

Тому, вважав вищевказану частину недобудованого житлового будинку своєю і по досягненню повноліття здійснював всі необхідні дії по утриманню в належному стані, сплачував загальнообов`язкові платежі з утримання вказаного майна, приймав участь, в тому числі і матеріальну, в підведенні водопостачання та газопостачання.

Проте, ОСОБА_7 , а в подальшому і його спадкоємці (відповідачі по справі) відмовлялись приїхати до України для переоформлення майна, згідно домовленості, мотивуючи відсутню коштів, оскільки дорога потребує значних витрат та посилаючись на те, що вказаний будинок продано ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 червня 1999 року виданого відділом РАЦС м.Тюмень за НОМЕР_4.

Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли спадкоємці першої черги дружина ОСОБА_2 , діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 січня 2000 року зареєстрованого в реєстрі за №7 та №5, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 березня 2008 року зареєстрованого в реєстрі за №1506, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданою Білоцерківською державною нотаріальною конторою 25 жовтня 2000 року за реєстром №6-3560 і зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації за №13096, книга117. Спадкоємцями було прийнято спадкове майно після смерті ОСОБА_7 , окрім Ѕ двохповерхового цегляного будинку незакінченого будівництвом, загальним процентом виконаних робіт 43 (сорок три), в АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці розміром 1200 кв.м., оскільки їм відомо про угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та вони не претендують на вищевказане майно.

Стороною покупців угоду було виконано, ОСОБА_7 було передано обумовлені грошові кошти у повному обсязі, проте ОСОБА_7 до дня смерті ухилявся від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Таким чином, на даний час відсутні позасудові шляхи вирішення даного спору.

Позивач в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с.52).

У судове засідання відповідачі не з`явились, до суду подали нотаріально посвідчені заяви про розгляд справи без їх участі та визнання позовних вимог, проти задоволення позову не заперечують (а.с.43-49).

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 21 жовтня 1991 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відведено під будівництво земельну ділянку в м.Дубно площею 1200 кв.м. під будівництво 2-х квартир двохповерхового житлового будинку, житлово площею 157,08 кв.м., що підтверджується рішення Виконавчого комітету Дубенської міської Ради народних депутатів Рівненської області №328 від 21.10.1991 (а.с.7).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримано в проектно-виробничому архітектурно-планувальному бюро технічну документацію, заключено з будинкоуправлінням договір на забудову та нотаріально посвідчено (а.с.8-10).

02 червня 2000 року ОСОБА_5 отримано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , записаний в реєстрову книгу №29 за реєстровим номером №154-5962 (а.с.11).

16 березня 1996 року у відповідності до договору дарування, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_7 свою частку, а саме Ѕ двоповерхового цегляного будинку незакінченого будівництва, загальним відсотком виконаних робіт 43, в АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці розміром 1200 кв.м. Договір нотаріально посвідчений нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальні контори, зареєстровано в реєстрі за №1154 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 червня 1999 року, виданого відділом РАЦС м.Тюмень за НОМЕР_4 (а.с.13).

Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли спадкоємці першої черги - дружина ОСОБА_2 , діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 січня 2000 року зареєстрованого в реєстрі за №7 та №5, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 березня 2008 року зареєстрованого в реєстрі за №1506 (а.с.14-16).

Частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, згідно ст. 11 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов`язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку.

У відповідності до ст. 14 ЦК УРСР за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні побутові угоди.

Статтею 42 ЦК УРСР визначено, що угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду.

Згідно ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У відповідності до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

До істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна належать умови про предмет продажу та ціну майна. Між сторонами предмет продажу було визначено та погоджено ціну.

Стороною покупців угоду було виконано, ОСОБА_7 було передано обумовлені грошові кошти у повному обсязі, проте ОСОБА_7 до дня смерті ухилявся від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу.

З 1 січня 2004 року, нинішній ЦК України, закріплює норму, згідно з якою право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає лише з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо ж договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 331 ЦК України визначено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва (створення майна).

Об`єкт незавершеного будівництва був придбаний ОСОБА_7 в результаті, укладення ним цивільно-правової угоди, а саме договору дарування, який належним чином посвідчений та зареєстрований.

Згідно з ч.1 ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Права та обов`язки ОСОБА_7 , як забудовника є майновими, оскільки пов`язані із створенням та набуттям власності на нерухому річ, а тому є майном у розумінні ч.1 ст. 190 Цивільного кодексу України.

Ст. 177 та ч. 1 ст. 178 цього Кодексу визначають, що об`єкти цивільних прав (в тому числі майнові права) можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно п.9 ч. 1ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, іншого способу оформити своє законне право на забудову у позивача немає, його вимоги не суперечать законодавству, відповідачі не заперечують проти задоволення позовних вимог, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 200, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.11, 14, 42, 47, 128, 224, 227 ЦК УРСР, 177, 178, 182, 190, 331 ЦК України, ст.ст.3, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та перехід права забудовника- задоволити.

Визнати договір купівлі-продажу укладений 23 січня 1998 року між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 1/2 двоповерхового цегляного будинку незакінченого будівництвом, загальним процентом виконаних робіт 43 (сорок три), в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці розміром 1200 кв.м - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , права і обов`язки забудовника на Ѕ житлового будинку загальним відсотком виконаних робіт 43 (сорок три) з надвірними будівлями і спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці розміром 1200 кв.м Рівненська область.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.В. Ралець