Справа № 286/1457/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Словечанської сільської ради Овруцького району про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну частку (пай),- , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою і просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Антоновичі Овруцького району Житомирської області є її - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю, а також визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5023 грн., що належала покійній ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації №152 від 05.05.1997, мотивуючи тим, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері вчасно подавши заяву про прийняття спадщини за заповітом до Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області. Однак, в нотаріальній конторі, куди вона звернулася за оформленням права на спадщину на зазначену земельну частку (пай) їй було відмовлено, так як сертифікат виданий після смерті спадкодавця. Крім того, нею не доведено факту родинних відносин між нею та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки в свідоцтві про смерть ім`я матері вказано « ОСОБА_2 », а в її свідоцтві про народження - « ОСОБА_2 ».

Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність.

Відповідач надіслав клопотання, в якому просить справу розглядати у відсутності їх представника. Щодо задоволення позову не заперечують.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

В частині 1 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом і за заповітом.

У статті 524 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом статті 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 548 ЦК Української РСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1, ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акту додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам також роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК Української РСР.

У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення ЗК України).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і у разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Аналіз зазначених норм права дає підстави суду дійти висновку, що особа набула право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.01.1997.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.02.1969, яке виписано на російській мові, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 . Місце народження: с. Антоновичі Овруцького району Житомирської області. Її батьками зазначені: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_2 . Місце реєстрації - Словечанська сільська рада Овруцького району Житомирської області.

Копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 26.02.2020 підтверджує зміну прізвища ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто позивача, з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , підтверджується копією особового рахунку з погосподарської книги № НОМЕР_4 (а.с.11), з якої вбачається, що головою двору значиться ОСОБА_2 , 1925 року народження. В членах сім`ї значиться дочка - ОСОБА_1 (закреслено) зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зять - ОСОБА_10 , 1961 року народження, та онука - ОСОБА_11 , 1990 року народження.

Підтверджується факт родинних відносин і копією заповіту ОСОБА_2 від 05.04.1994 (а.с.9), який, в свою чергу, свідчить, що остання все своє майно заповіла дочці - ОСОБА_1 , а також довідкою виконавчого комітету Словечанської сільської ради № 1232 від 19.05.2020, що підтверджує факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері - ОСОБА_2 ..

З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0269967, виписаного на ім`я ОСОБА_2 , з внесенням виправлення в частині імені та по батькові на ОСОБА_13 , вбачається, що виправлення застережені ( а.с.10).

У суду не має підстав не довіряти вказаним документам, а тому суд вважає факт родинних відносин, а саме той, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доведеним.

Встановлення факту родинних відносин позивачеві необхідно для оформлення права на спадщину.

Вирішуючи позов в частині визнання за позивачем право власності на земельну частку

(пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне», суд, окрім вищенаведеного, враховує наступне.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто спадщина після її смерті відкрилася до 1 січня 2004 року.

Позивач являється спадкоємцем за заповітом. Після смерті ОСОБА_2 вона фактично прийняла спадщину на підставі ст.549 ЦК України 1963 року, вчасно подавши заяву про прийняття спадщини за заповітом до Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області. Крім позивача інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, не має. В нотаріальній конторі, куди вона звернулася за оформленням права на земельну частку (пай), їй було відмовлено, так як сертифікат виданий після смерті спадкодавця. Крім того, нею не було доведено факту родинних відносин між нею та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ..

Зазначені обставини підтверджуються копіями: заповіту ОСОБА_2 від 05.04.1994, зареєстрованого в реєстрі за №13, довідок виконавчого комітету Словечанської сільської ради Овруцького району №606 від 21.02.2020 та №1232 від 19.05.2020, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №727/02-31 від 15.05.2020 та повідомленням Овруцької ДНК №964/01-16 від 10.06.2020.

В списку власників сертифікатів Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які виявили бажання отримати земельні частки (паї) і державні акти на право власності на землю, який було затверджено рішенням загальних зборів членів підприємства від 26.12.1996 (а.с.12), ОСОБА_2 значиться померлою.

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0269967, виписаний на ім`я ОСОБА_2 10.12.1997 та зареєстрований за №1039 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.02.2002, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації від 05.05.1997 №152, тобто після смерті ОСОБА_2 ..

Відповідно дійсно спадкодавець при житті не отримала сертифікат про право на земельну частку (пай). Однак, включення її в список власників сертифікатів Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які виявили бажання отримати земельні частки (паї) і державні акти на право власності на землю, який було затверджено рішенням загальних зборів від 26.12.1996, вказує на факт її перебування в членах КСП на час паювання та включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю. Тобто, на думку суду, вказаний список є доказом того, що колективним сільськогосподарським підприємством «Словечно» вирішувалося питання надання ОСОБА_2 земельної частки (паю) як члену КСП і відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про невідкладні заходи щодо розпаювання земель, переданих у колективну власність» вона мала право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель колективної власності вказаного КСП.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 396/1683/18-ц, від 20.05.2020 у справі № 384/642/17, від 27.05. 2020 року у справі №701/1042/19.

Таким чином, є підтвердженим належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 мала право на земельну частку пай під час приватизації землі КСП «Словечне» Овруцького району Житомирської області, але не оформила його документально в зв`язку зі смертю. Відповідно зазначене право перейшло у спадок до позивача по справі, а тому підлягає визнанню за нею право на спірну земельну частку (пай).

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп. в доход держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , яка проживає по АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5023 грн., що належала покійній ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, але не пізніше закінчення строку карантину.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 03.09.2020.