Провадження № 2/344/1175/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.

секретаря Кондратів Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивували тим, що 15.02.2018 року приблизно о 18 год. 30 хв. по вул. С.Петлюри в м. Івано-Франківськ трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Газ-5312» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 від отриманих травм померла на місці пригоди. Постановою СУ ГУНП в Івано-Франківській області від 31.05.2018 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 15.02.2018 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В зв`язку з тим, що цивільно - правова відповідальність водія автомобіля «Газ-5312» д.н.з. НОМЕР_1 на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована згідно полісу № АК/6607188 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Перша» ОСОБА_1 , яка є донькою загиблої ОСОБА_3 , звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з заявою про відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 22338,00 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Перша» 13.08.2019 року здійснила ОСОБА_1 часткову виплату страхового відшкодування, а саме 11169,00 грн. моральної шкоди, що становить 50% заявленої вимоги. ОСОБА_1 оцінює завдану їй моральну в розмірі 100000 грн., оскільки внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки вона втратила найріднішу людину - матір і дана втрата є непоправною. Однак Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено розмір (ліміт) відшкодування моральної шкоди та порядок її виплати. Дорожньо - транспортна пригода трапилась 15.02.2018 року розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 3723,00 грн. Таким чином, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 44676,00 грн. (3723*12=44676,00 грн.). Оскільки у загиблої ОСОБА_3 , крім доньки ОСОБА_1 є ще одна донька ОСОБА_4 , то ОСОБА_1 належить ? з загального розміру страхового відшкодування , а саме 22338,00 грн. Однак, ПрАТ «СК «Перша», з невідомих причин, 13.08.2019 року здійснила виплату лише 11169,00 грн., що становить лише 50 % від належного ОСОБА_1 відшкодування. Таким чином, ПрАТ «СК «Перша» було недоплачено 11169,69 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву зазначивши, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та надуманими. Як вбачається з тексту позовної заяви 15.02.2018 року в м. Івано-Франківську по вул. С.Петлюри мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Газ 5312» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 . На момент вчинення ДТП автомобіль «Газ 5312» д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до умов Договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії та № АК/6607188, було застраховано в ПрАТ «СК «Перша». В результаті вищезазначеного ДТП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинула. 02.07.2019 року за вх.№ 4047 представником позивача було надано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за вх.№4046 з певним переліком документів. Того ж дня, від представника позивача на адресу ПрАТ «СК «Перша» надійшла заява на виплату страхового відшкодування. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 31.05.2018 року слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0000116 від 15.02.2018 року, провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу злочину. У той же час, в даній постанові містилась інформація щодо порушення низки пунктів правил дорожнього руху. З метою врегулювання даного страхового випадку та здійснення виплати страхового відшкодування, 16.07.2019 року спеціалістами ПрАТ «СК «Перша» було складено Страховий акт № ЦВ0917652 та розрахунок суми належного страхового відшкодування. 13.08.2019 року ПрАТ «СК «Перша» виплатило на рахунок представника позивача грошові кошти у якості компенсації моральної шкоди за померлого родича, загальним розміром 11169,00 грн. Позивач, вочевидь не погодившись із розміром виплаченого страхового відшкодування, жадає додатково стягнути з ПрАТ «СК «Перша» страхове відшкодування.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву зазначивши, що твердження відповідача про застосування до даних правовідносин п. 36.3. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вину загиблого є безпідставним оскільки, шкоду позивачу було завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальним за заподіяну шкоду є лише особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована,тому вважає, що в даному випадку неправильно застосовано норми Закону №1961- IV, що призвело до порушення прав позивача на отримання відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті матері, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні 13.03.2020 року заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі, та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження від 19.11.1969 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с. 14).

З копії свідоцтва про народження від 21.01.1970 року встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_8 (а.с. 12).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 06.08.1977 року ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_8 , якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_8 (а.с. 13).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.10.2010 року (а.с. 15).

15.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення те, що 15.02.2018 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Газ-5312» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись ділянкою дороги по вул.Петлюри в напрямку вул. Довженка, що у м. Івано-Франіквську, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . У результаті отриманих травм ОСОБА_3 померла на місці пригоди (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

31.05.2018 року постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 15.02.2018 року закрите у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 7-8). Згідно постанови про закриття кримінального провадження №0000116 від 31.05.2018 року в ході розслідування даного кримінального провадження встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода трапилась унаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_3 , яка в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, нехтуючи заходами безпеки дорожнього руху, будучи одягнута в одяг темного кольору, не виділивши себе в темну добу пори для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, поза межами пішохідного переходу, перетинала проїзну частину дороги справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля, чим завідомо створював для водіїв транспортних засобів небезпеку руху з обмеженою видимістю. При цьому пішохід ОСОБА_3 порушила наступні вимоги Правил дорожнього руху України: п.1.3, п.4.4, 4.7, 4.14. При розслідуванні кримінального правопорушення об`єктивних доказів вини ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України та наїзду пішохода ОСОБА_3 не встановлено, оскільки з моменту виникнення небезпеки руху він був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту настання небезпеки для руху.

Автомобіль марки «Газ 5312» державний номер НОМЕР_1 застрахований в ПрАТ «СК «Перша», що підтверджується полісом № АК6607188 (а.с. 16).

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.5 цієї статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За правилами ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого.

Оскільки цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля застрахована, суд приходить до висновку про те що дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, є страховим випадком, тому відповідач повинен виплатити страхове відшкодування заподіяної шкоди.

06.06.2019 року представник по довіреності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - ОСОБА_11 надіслав ПрАТ «СК «Перша» повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду, яка відбулась 15.02.2018 року на вул.Петлюри в напрямку вул.Довженка у м.Івано-Франківську, де водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Газ - 5312» р.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і внаслідок ДТП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди (а.с.48-49) та заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою у розмірі 22338,00 грн. (1/2 частки, що належить доньці ОСОБА_1 ) (а.с. 6).

Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.27.1, 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначена сума становить 50% від заявленої згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування суми.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" установлена в 2018 році мінімальна заробітна плата складала 3723,00 грн.

Таким чином, відповідач ПАТ «Страхова компанія «Перша» мав обов"язок провести виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою 22338,00 грн. (1/2 частки, що належить доньці ОСОБА_1 )

13.08.2019 року, ПАТ «Страхова компанія «Перша» здійснила виплату страхового відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 11 169,00 грн представнику ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про рух коштів за рахунком ( а.с.120).

Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають.

Як підставу для виплати такої суми відповідач у відзиві посилається на приписи п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому поділив суму відшкодування у зв`язку з наявністю вини пішохода у його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля застрахована, дорожньо-транспортна пригода, сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, в порядку ст. 1167 ч.2 ЦК України позивачу слід відшкодувати недоплачене страхове відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 11169 гривень 00 копійок на підставі 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи відповідача про те, що на підставі пункту 36.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова компанія повинна відшкодувати лише половину заподіяної шкоди не заслуговують уваги суду виходячи з наступного.

За змістом пункту 36.3 статті 36 вказаного Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відтак, положення пункту 36.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована.

Згідно із частинами першою-третьою статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Однак суд вважає, що порушення ОСОБА_3 ПДР України під час дорожньо-транспортної пригоди не свідчить про грубу необережність потерпілої, враховуючи її вік та обставини ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивачем надано договір про надання правової допомоги № 0034-ц від 11.10.2019 року, додаток до договору, детальний опис робіт та акт виконаних робіт від 21.10.2019 року, яким визначено надані послуги та розмір їх оплати, рахунок та квитанцію № 37574171 від 22.10.2019 року про сплату за надану правову допомогу у розмірі 4200 гривень.

За таких обставин, сплачена позивачем адвокату сума гонорару підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 1167 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 23, 27, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 12, 13, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», місце знаходження: м.Київ, вул.Фізкультури, буд.30, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 недоплачене страхове відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 11169 ( одинадцять тисяч сто шістдесят дев"ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», м.Київ, вул.Фізкультури, буд.30, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 4200 ( чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», місце знаходження: м.Київ, вул.Фізкультури, буд.30,

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2020 року