Справа № 318/1119/20
Номер провадження №2/318/432/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2020 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Суддя Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченко В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Автотрейд Київ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Регіональний сервісний центр МВС у м. Києві про визнання договорів комісії та купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації транспортного засобу та зняття транспортного засобу з реєстраційного обліку.

ОСОБА_1 у поданій до суду належним чином оформленій заяві просить суд в порядку забезпечення позову: накласти арешт на автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, 2016 року випуску, тип легковий універсал-В, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що перебуває у власності ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 використовувати автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, 2016 р.в., тип легковий універсал-В, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що зареєстрований за ним на праві власності; заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо передачі в користування третім особам автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, 2016 р.в., тип легковий універсал-В, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що зареєстрований за ним на праві власності; заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження та перереєстрації на інших власників права власності на автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, 2016 р.в., тип легковий універсал-В, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що зареєстрований за ним на праві власності.

В обґрунтування своєї заяви позивачка заяви зазначає, що на підставі підробленого договору комісії належний їй автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, який є предметом спору, 15.05.2019 року був проданий та на дату звернення до суду з позовом зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 . Вказує, що згоди на продаж належного їй автомобіля не надавала та за даним фактом СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, розпочато кримінальне провадження №0004427 від 21.06.2019р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Факт того, що підпис на договорі комісії №6200/19/008881 від 15.05.2019р., акті приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером, акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №6200/19/008881 від 15.05.2019р. зроблений не Позивачкою, є підтвердженим висновком експерта №17-3/1981 від 27.12.2019р. Київського науково- дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи. Після перереєстрації автомобіля на ім`я ОСОБА_2 , він здійснив вивезення автомобіля за межі державного кордону України з ймовірною метою подальшого відчуження, де автомобіль було затримано органами поліції Республіки Польща. Позивачка вважає, що відповідачем ОСОБА_2 можуть вживатися заходи для подальшого відчуження спірного автомобіля, а отже є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, може зробити неможливим або утруднити виконання рішення.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Заявник в обґрунтування клопотання про забезпечення позову зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову майно відповідача може бути відчужено або втрачено, що істотно ускладнить чи унеможливить поновлення порушених прав позивача.

Між тим, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, викладених заявником в заяві про забезпечення позову до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявник у вище зазначеній заяві про забезпечення позову не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. В заяві відсутнє достатнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні докази на підтвердження обставин викладених в заяві, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущенні заявника.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами доказування, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. В. Васильченко