Справа № 464/4028/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/4018/19 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Сеньків Х.І.

з участю: старшого державного виконавця - Лесика В.Р.,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви вказує, що 16 жовтня 2018 року державний виконавець Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Мельник Ю.Р. повернув стягувачу виконавчий лист № 464/4028/16-ц, виданий 23.12.2016 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 17.08.2014 року у розмірі 145 460 євро та 12 583 долари США. Стверджує, що в добровільному порядку виконує зобов`язання перед стягувачем шляхом здійснення періодичних платежів. Вважає, що відсутня підстава у тимчасовому обмеженні його у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, що його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводять інші необхідні дії у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Стверджує, що оскільки виконавчий лист повернуто стягувачу, то необхідно скасувати заходи щодо тимчасового обмеження його права виїзду за кордон, щоб не порушувати його конституційне право на свободу пересування. Зазначає, що тимчасове обмеження є винятком заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги квитанції та чеки про перерахування коштів стягувачу, що підтверджують добровільного виконання ним зобов`язань за рішенням суду та відсутність ухилення від виконання таких зобов`язань. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та поставити нове судове рішення, яким скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07.11.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення старшого державного виконавця - Лесика В.Р. та ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна не скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду боржником не виконується, заборгованість боржника не погашена, виконавче провадження не закінчено, оскільки державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, невиконання боржником рішень судів не зумовлено об`єктивними причинами, а є свідомим ухиленням боржника від виконання судових рішень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» від 21.01.1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

За змістом ст. 441 ЦПК України скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 145 460 євро та 12 583 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на справедливий суд, передбачене п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Тому виконання рішення суду повинно розглядатись як невід`ємна частина судового процесу в розумінні ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, «Брумареску проти Румунії» від 28.11.99, «Бакай та інші проти України» від 9.11.2004).

Сихівським відділом державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження № 53246205 з виконання виконавчого листа № 464/4028/16-ц, виданого 23.12.2016 року Сихівським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 17.08.2014 року у розмірі 145 460 євро та 12 583 доларів США. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Для виконання вищевказаного виконавчого листа, державним виконавцем вживались заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які були безрезультатними, що слугувало підставою для звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2017 року подання задоволено та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2017 року залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2018 року.

Обгрунтовуючи підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1 покликався на те, що виконавчий документ повернуто стягувачу, у зв`язку з чим виконавче провадження, на його думку, закінчено, а відтак відпала необхідність у тимчасовому обмеженні його права виїзду за межі України, оскільки це є порушенням його права на свободу пересування та вільного вибору місця проживання. Крім того зазначає, що добровільно виконує рішення суду шляхом періодичних платежів на рахунок ОСОБА_3 .

Доводи заяви про те, що тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суперечить ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у виконавця відсутні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, що могло б бути підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини досліджувалися Сихівським районним судом м. Львова при розгляді подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, за результатами якого поставнолено ухвалу, та Апеляційним судом Львівської області при перегляді зазначеної ухвали.

Покликання апелянта на те, що виконавче провадження закінчено у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу, а тому відпали обставини, які слугували підставою обмеження заявника у праві виїзду за межі України, спростовуються матеріалами справи.

З постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.10.2018 року у виконавчому провадженні № 53246205 вбачається, що виконавчий документ повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. (частина 6 ст. 37 Закону України «По виконавче провадження»).

Постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про виконання рішення суду, а навпаки підтверджує обставини щодо невиконання судового рішення.

У зв`язку з чим стягувач звернулася із заявою про повторне прийняття до виконання виконавчого листа № 464/4028/16-ц, виданого 23.12.2016 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 17.08.2014 року у розмірі 145 460 євро та 12 583 доларів США.

Постановою головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Семена І.Р. від 01.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60466222 з виконання виконавчого листа № 464/4028/16-ц, виданого 23.12.2016 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 17.08.2014 року у розмірі 145 460 євро та 12 583 доларів США.

Наявність відкритого виконавчого провадження спростовує доводи ОСОБА_1 про добровільне виконання рішення суду, на підтвердження якого заявник надав квитанції на загальну суму 77 025 грн. (Т. 1 а.с. 199-206).

З урахуванням дати ухвалення Сихівським районним судом м. Львова судового рішення, тривалості виконання рішення суду, великої суми заборгованості та її суттєвості, посилання заявника, як на підставу для скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, про перерахування ним на виконання судового рішення лише 77 025 грн., що істотно менше ніж сума заборгованості, колегія суддів оцінює, виключно, як створення формальної підстави для задоволення заяви боржника, без дійсного намагання виконати судове рішення

Отже, скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу.

Сукупність досліджених обставин справи, не дають на час розгляду заяви підстав дійти переконливого висновку про вчинення боржником дій з метою погашення заборгованості, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання зобов`язання не підтверджено належними доказами, а відтак не можна стверджувати про виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04.09.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р. П.