Дата документу 07.09.2020 Справа № 333/656/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/656/19 Головуючий у 1 інстанції Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/807/2384/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У лютому 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 22 квітня 2014 р. позивач уклав з відповідачем кредитний договір, за яким банк надав відповідачеві кредит у розмірі 27 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідач свої обов`язки за договором не виконує, в зв`язку з чим станом на 8 січня 2019 р. виникла заборгованість на суму 43 452,90 грн. - заборгованість за кредитом, 17 901,79 грн. - за процентами, 26 091,07 грн. - пеня, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу за порушення строків платежів, 4 372,29 грн. - процентна складова штрафу за порушення строків платежів, усього 92 318,05 грн..

Просило суд стягнути з позивача на користь Банку заборгованість у розмірі 92 318,05 грн. та понесені судові витрати.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Відповідач підписуючи анкету-заяву користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Встановивши, що Банк надав відповідачу кредит , а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07 липня 2020 року в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк".

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог законодавства щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку і розмірів нарахування процентів, неустойки і штрафних санкцій.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду законним та обґрунтованим виходячи з наступного.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятої 9 квітня 1985 р., зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22.04.2014 року підписав анкету-заяву, чим підтвердив свою згоду про те, що ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявив бажання оформити на своє ім`я: Карта «Універсальна», Карта для виплат, Карта класу Gold, Преміальна карта (тип карти не обрана); бажаний кредитний ліміт по платіжній картці «Універсальна»/ класу Gold - не зазначено.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним (заявником) і банком договір про надання банківських послуг; він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами; екземпляр договору він отримав; заявник зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, тощо.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», згідно яким за картою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова процентна ставка становить 3,0% в місяць; обов`язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; встановлені пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів та штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань. За картою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка становить 2,5% в місяць, за тратами, здійсненими з 1 вересня 2014 р. - 2,9%, з 1 квітня 2015 р. - 3,6%; обов`язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, з 1 квітня 2014 р. - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості; встановлені пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів та штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань.

Відповідно до витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку для надання послуг банк видає клієнту картку, вид якої визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг (п.2.1.1.2.1. Умов); клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт (п.2.1.1.2.3. Умов); підписанням цього договору є прямим і безумовним згодою клієнтів щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п.2.1.1.2.4. Умов); власник зобов`язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п.2.1.1.5.7. Умов); за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки у розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту; у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому було здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки у розміру, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування (п.2.1.1.12.2 Умов).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 22 квітня 2014 р. відповідач станом на 8 січня 2019 р. заборгував банку 92 318,05 грн., з яких: 43 452,90 грн. - кредит; 17 901,79 грн. - відсотки за користування кредитом; 26 091,07 грн. - пеня; 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 4 372,29 грн. - процентна складова штрафу.

Посилаючись на приписи статей 526, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором від 22.04.2014 року у розмірі 92 318,05 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Положеннями статей 1054, 1055 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

За приписами ч.2 ст. 1056-1 ЦК України у редакції, що діяла на час укладення договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами першою та другою статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Положеннями статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Банк, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, послався на Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи з обслуговування кредитної карти, як на невід`ємні частини договору про надання банківських послуг.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг і витяг з Тарифів, у якому викладені тарифи з обслуговування кредитної карти «Універсальна», позичальником не підписані.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua, неодноразово змінювалися за період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Зміст цих Умов і Тарифів повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони правовідносин - банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування за власним рішенням.

Вказане надає кредитору можливість подати в суд примірники Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку у тій редакції, що найбільш сприятлива для вирішення справи на користь банка.

З огляду на те, що позивач не надав суду доказів того, що саме додані до позову Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи банку розумів відповідач при поданні анкети-заяви, ознайомився та погодився із ними, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що надані позивачем Умови та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма укладеного із відповідачем договору про надання банківських послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що додані позивачем до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можуть бути складовими укладеного сторонами договору і врегульовують спірні правовідносини.

При укладенні кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 22 квітня 2014 р. ОСОБА_1 підписав анкету-заяву, у якій не визначено кредитний ліміт, розмір процентної ставки за користування кредитом, комісії і штрафних санкцій, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів і неустойки.

При зверненні до суду з позовною заявою Банком не заявлялося позовних вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених ст. 625, 1048 ЦК України.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 3 липня 2019 р. у справі № 342/180/17, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог законодавства щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку і розмірів нарахування процентів, неустойки і штрафних санкцій.

Такий висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 листопада 2019 р. у справі № 308/1353/15-ц.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом у розмірі 17 901,79 грн.; пені у розмірі 26 091,07 грн.; фіксованої частини штрафу - 500,00 грн. процентної складової штрафу - 4 372,29 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, судом першої інстанції в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 фактично отримав і використав кредит у розмірі 43 452,90 грн., які повинні бути повернуті банку.

Вказане підтверджено розрахунком заборгованості та випискою за картковим рахунком.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що за час користування кредитом ОСОБА_1 повернув банку 138 260,89 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку.

Враховуючи те, що розмір повернутих коштів перевищує розмір отриманих грошових коштів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив банку у стягненні з відповідача тіла кредиту у розмірі 43 452,90 грн.

Доводи апеляційної скарги не доведені належними і допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції в повній мірі ґрунтуються на законі з врахуванням встановлених у справі фактичних обставин та норми матеріального права застосовані вірно. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті судом першої інстанції були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді: