Справа № 296/2177/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П. ,

за участю секретаря судового засідання Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020р. позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 01.08.2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, запис №1122.

В обґрунтування вимог позивач пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Перебуваючи у шлюбі, сторони не живуть однією сім`єю. Вже тривалий час сторони проживать окремо, намірів поновлювати сімейні стосунки не мають. Подальше збереження сім`ї є неможливим, суперечить інтересам подружжя та інтересам дитини.

В заяві від 21.08.2020р. позивач просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Від відповідача надішла заява від 10.08.2020р. про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.08.2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, запис №1122 (а.с.21).

Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява в цій частині підлягає до задоволення.

Як вже зазначалось, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Згідно із вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Зі змістом ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що сторони фактично дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитини, тому суд вважає можливим залишити дитину на подальше проживання з матір`ю.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 840,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст.5,12,13,81, 211,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований зареєстрований 01.08.2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, запис №1122.

Малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач

ОСОБА_1

адреса: АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач

ОСОБА_2

адреса: АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_4

Головуючий суддя В. П. Маслак