РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Баскакової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 07 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис №139. Від спільного подружнього проживання дітей у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через сварки та непорозуміння. Примирюватись із відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом із нею.

Представник позивача - адвокат Жук М.В. в судове засідання подала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю та просить проводити розгляд справи у її відсутності , не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечила позивач.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

З наданого суду свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2012 року.

Із досліджених судом свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Сторони проживають окремо.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сім`ї.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Вирішуючи вимогу про визначення місця проживання дітей суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разів атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування.

Згідно п.1 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На судовий розгляд справи відповідач не надав суду будь-яких доказів, що спростовують твердження позивача про необхідність визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом із їх матір`ю.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом із їх матір`ю відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей та їх гармонійному розвитку, а також жодним чином не обмежить інтересів батька дітей щодо спілкування, участі у вихованні дітей та піклуванні про них.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача є обґрунтованою, доведеною, а тому підлягає до задоволення.

Оскільки позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача по 768,40 грн. судового збору за кожною з вимог, котрі понесені позивачем і документально підтвердженні (квитанції про сплату судового збору).

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265,280,281,282 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 161 Сімейного Кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №139, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із їх матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1536,80 грн. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_6 , ІПН НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18.02.2020 року.

Головуючий:/підпис/