Справа № 344/5654/19
Провадження № 2/344/693/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Єрмак М.О.,

представника позивача Гишта Ю.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_1 до ТзОВ " Оазіс Тревел Україна", ФОП ОСОБА_3 , ПрАТ ТК " АйТІ-тур" про захист прав споживача, зобов`язання повернути кошти та відшкодувати моральну шкоду за ненаданні туристичні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 15/03/2018 позивач уклав договір з ФОП ОСОБА_3 про організацію туристичної подорожі в Туніс з 29/08/2018 по 08/09/2019 на суму 27579 гривень. ФОП ОСОБА_3 запевнив позивача, що договір про надання послуг буде надано одразу після сплати грошових коштів. 15/03/2018 сплатив на користь ФОП ОСОБА_3 6853 гривень, але договір йому надано не було. 15/03/2018 позивач склав розписку про те, що ФОП ОСОБА_3 надав йому договір і усю необхідну інформацію, але це не відповідає дійсності. 10/05/2018 позивач сплатив на користь ФОП ОСОБА_3 решту 20726 гривень в оплату за поїздку. 29/08/2018 ФОП ОСОБА_3 повідомив позивача про те, що туристичну поїздку із вильотом з м. Львів анульовано і запропонував позивачу поїздку з вильотом з м. Київ. Позивач вважає, що ФОП ОСОБА_3 його ввів в оману щодо прав і обов`язків за договором та щодо відповідальності. 06/11/2018 позивач прибув за місцем роботи ФОП ОСОБА_3 та оголосив вимогу надати йому копію укладеного з ним договору, дружина позивача викликала поліцію, після цього ФОП ОСОБА_3 надав позивачу письмовий примірник договору. Позивач просив суд розірвати договір про надання туристичних послуг №857493від 15/03/2018, укладений між ОСОБА_1 ( РНОКППНОМЕР_2 ) та ТзОВ " Оазіс Тревел Україна", зобов`язати відповідачів солідарно сплатити позивачу 27579 гривень за ненадані туристичні послуги, зобов`язати відповідачів солідарно відшкодувати 30000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та надав передсудом пояснення про те, що ФОП ОСОБА_3 ввів позивача в оману, не надав всю інформацію, позивач не знав з ким уклав договір, на час сплати грошових коштів позивачу було надано інформаційний листок, а не договір, через відсутність туристичної поїздки в сім`ї позивача мали місце конфлікти. Також в судовому засіданні взагалі, в судових дебатах безпосередньо позивач надав пояснення про те, що позов ним подано з метою повернення грошових коштів, сплачених за туристичну поїздку, яка не відбулась, а не тому, що йому не надано або несвоєчасно надано копію договору.

В судовому засіданні представник органу, що звернувся до суду в інтересі позивача надав перед судом пояснення про те, що ФОП ОСОБА_3 є туристичним агентом, який здійснив посередницькі послуги від імені його довірителя, під введенням в оману в законодавстві мається на увазі практика надання інформації в двозначний спосіб, якщо не забезпечується свідомий вибір.

ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» подало відзив на позов, відповідно до якого ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» в спірних відносинах здійснювало посередницьку діяльність між турагентом ОСОБА_3 та туроператором ТОВ «Оазіс Тревел Україна»; відповідно до договору між ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» та туроператором ТОВ «Оазіс Тревел Україна» від 07/07/2011 ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» прийняла на себе зобов`язання від імені, під контролем та в інтересі ТОВ «Оазіс Тревел Україна» укладати договори із споживачами туристичних послуг, виконувати інші дії щодо реалізації туристичних продуктів; на виконання договору між ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» та туроператором ТОВ «Оазіс Тревел Україна» було укладено договір №14с-101 від 19/08/2014 між ОСОБА_3 ; ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» виконало своє зобов`язання та передало грошові кошти позивача ТОВ «Оазіс Тревел Україна» за придбання ним туристичного продукту; в наступному ТОВ «Оазіс Тревел Україна» в односторонньому порядку відмовилось від виконання зобов`язань перед позивачем та не повернуло грошові кошти у зв`язку з цим; ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» просила суд відмовити в позові за вимогами щодо цієї особи.

В судовому засіданні представник ФОП ОСОБА_3 категорично заперечив позов з тієї підстави, що ФОП ОСОБА_3 є туристичним агентом, який здійснив посередницькі послуги від імені його довірителя, відповідач не є стороною спірного договору, не зобов`язувався виконувати будь-які положення договору; не несе будь-яку відповідальність за договором, а також за дії третіх осіб, позов укладено між позивачем та ТзОВ "Оазіс Тревел Україна", зобов`язаною стороною за договором є ТзОВ "Оазіс Тревел Україна"; позивач власноручно склав розписку про те, що йому було надано договір між ним та ТзОВ "Оазіс Тревел Україна" саме 15/03/2018; момент звернення позивача про надання йому копії договору не складає предмету судового розгляду; датою укладення договору є дата, що в ньому вказана сторонами.

Протягом усього судового розгляду ні представник органу, що звернувся в інтересі позивача, ні позивач не вказали суду на правову підставу позову в частині зобов`язання відповідачів сплатити грошові кошти на ненадані туристичні послуги і компенсацію моральної шкоди саме в солідарному порядку.

Таким чином на момент звернення до суду представнику органу, який звернувся в інтересі позивача було однозначно відомо, що відповідач ФОП ОСОБА_3 не є належним відповідачем, оскільки не є стороною спірного договору, діяв в якості представника ТзОВ "Оазіс Тревел Україна".

Результати будь-яких перевірок будь-яких державних та недержавних органів не мають будь-якого значення, оскільки відповідно до рішення у справі «Чопенко проти України» (п. 62) та рішення у справі «Scordino v. Italy (№1)» ЄСПЛ повторно наголосив, що саме національні органи, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення національного законодавства.

Отже юридична оцінка обставин, їх тлумачення та тлумачення правових норм належить виключно до компетенції суду, а не сторін, їх представників чи будь-яких інших третіх осіб, які здійснили перевірки на вимоги позивача.

Судом встановлено, що договір про надання туристичних послуг укладено 15/03/2018 безпосередньо між ТзОВ «Оазис Тревел Україна» та ОСОБА_1 .

За п. 1.1 договору від 15/03/2018 між ТзОВ «Оазис Тревел Україна» та ОСОБА_1 ТзОВ «Оазис Тревел Україна» прийняло на себе обов`язок забезпечити надання позивачу туристичного продукту на умовах, що вказані в договорі, а позивач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплатити туристичний продукт. В цілях виконання договору ТзОВ «Оазис Тревел Україна» зобов`язався перед позивачем надати туристичний продукт, що відповідає вимогам, що вказані в договорі.

В договорі вказано, що від імені ТзОВ «Оазис Тревел Україна» його підписано фізичною особою підприємцем ОСОБА_3

19/08/2014 ОСОБА_3 та ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» уклали агентський договір на реалізацію туристичних продуктів №14с-101, відповідно до п. 2.1. ОСОБА_3 діє від імені та в інтересі ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур».

07/07/2011 укладено договір між ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» та ТОВ «Оазіс Тревел Україна», відповідно до п. 1.1 якого ТОВ «Оазіс Тревел Україна» доручає, а ПрАТ «Туристична компанія «АйТі-тур» приймає на себе зобов`язання відімені, під контролем та в інтересі ТОВ «Оазіс Тревел Україна» укладати договори із споживачами туристичних послуг.

У свою чергу відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Отже відповідно до змісту ст. 1000 ЦК України та п. 1.1. договору від 15/03/2018 між ТзОВ «Оазис Тревел Україна» та ОСОБА_1 ОСОБА_3 не є стороною договору, а є лише представником за дорученням ТзОВ «Оазис Тревел Україна».

Відповідно до змісту договору ТзОВ «Оазис Тревел Україна» уклав договір на підставі агентського договору №14с-101 з ПрАТ «АйТі-тур» на реалізацію туристичних продуктів від 19/08/2014, який діє на підставі агентського договору №2011/0314 по реалізації туристичних продуктів від 07/07/2011.

ФОП ОСОБА_3 є повіреним ПрАТ ТК " АйТІ-тур", який є повіреним ТзОВ «Оазис Тревел Україна».

Таким чином ні ФОП ОСОБА_3 , ні ПрАТ ТК " АйТІ-тур" не несуть відповідальність за дії ТзОВ «Оазис Тревел Україна», не несуть субсидіарну чи солідарну відповідальність одночасно з ТзОВ «Оазис Тревел Україна».

В п. 3.1. договору від 15/03/2018 між ТзОВ «Оазис Тревел Україна» та ОСОБА_1 вказано, що у випадку невиконання або неналежного виконання договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та умовами договору.

Відповідно до 3.2. договору від 15/03/2018 між ТзОВ «Оазис Тревел Україна» в разі, якщо невиконанням або неналежним виконання умов договору заподіяні збитки однією стороною іншій, винна сторона зобов`язалась відшкодувати збитки в повному обсязі.

Отже відповідальними за свої дії за виконання обов`язків за спірним договором від 15/03/2018 є ТзОВ «Оазис Тревел Україна» та позивач.

У свою чергу відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Таким чином позивачем не доведено перед судом наявності у нього солідарної вимоги, а також позивачем не доведено солідарного обов`язку відповідачів.

Зазначені положення національного законодавства були відомі особі, яка звернулась до суду в інтересі позивача, а тому відповідна особа та позивач зобов`язані були їх враховувати і були позбавлені правових підстав на зазначення ФОП ОСОБА_3 і ПрАТ ТК " АйТІ-тур" в якості солідарних боржників, оскільки їм було відомо, що у разі відмови в позові у відповідній частині за заявою відповідачів можуть бути компенсовані судові витрати за рахунок позивача та особи, що звернулась з позовом в інтересі позивача за безпідставне залучення їх до участі в спорі на стороні відповідачів, на основі вимог, що позбавлені будь-яких правових підстав.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про туризм» суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Отже за змістом Закону України «Про туризм» ФОП ОСОБА_3 є представником, повіреним довірителя, а не зобов`язаним здійснити виконання за відповідним договором.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Отже законом про туризм також не встановлено солідарної вимоги позивача.

Також необхідно відзначити, що положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» також не встановлено правових підстав для солідарної вимоги позивача до відповідачів в цьому спорі.

В ч. 1 ст. 901 ЦК України вказано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України 902 виконавець повинен надати послугу особисто.

Виконавцем за договором від 15/03/2018 між ТзОВ «Оазис Тревел Україна» та ОСОБА_1 є ТзОВ «Оазис Тревел Україна».

Спірні грошові кошти на виконання договору від 15/03/2018 між ТзОВ «Оазис Тревел Україна» та ОСОБА_1 отримано ОСОБА_4 як представником за дорученням ТзОВ «Оазис Тревел Україна».

Відповідальність за невиконання, неналежне виконання умов договору прийняло на себе ТзОВ «Оазис Тревел Україна».

На час звернення до суду вказані обставини спору також однозначно вказували на те, що єдиною зобов`язаною перед позивачем особою за виконання обов`язку щодо надання позивачу туристичних послуг за спірним договором є виключно ТзОВ «Оазис Тревел Україна».

Неправдивими є пояснення позивача за змістом позову і за виступом в судовому засіданні про те, що ОСОБА_3 ввів його в оману щодо змісту договору, оскільки в договорі вказано, що він укладений між позивачем та ТзОВ «Оазис Тревел Україна», від імені якого діє ОСОБА_3 .

Також безпосередньо в позові позивача вказано, що ним укладено договір, за умовами якого саме ТзОВ «Оазис Тревел Україна» прийняло на себе обов`язок надати позивачу туристичний продукт, що визначений умовами договору.

Незважаючи на момент виготовлення примірника спірного договору від 15/03/2018 позивач все ж письмово підтвердив ту обставину, що йому надано інформацію щодо програми його туристичної поїздки.

Підписуючи примірник договору 06/11/2018 позивач засвідчив у письмовій формі про те, що між ним і відповідачем виникли договірні відносини саме на умовах, що вказані в письмовому договорі.

Так в ст. 640 ЦК України вказано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Отже договір сторін укладений з моменту погодження між ними істотних умов договору.

Про факт погодження істотних умов договору, про прийняття умов ТзОВ «Оазис Тревел Україна», свідчить обставина сплати позивачем грошових коштів на оплату спірних послуг.

Так в ч. 2 ст. 640 ЦК України вказано, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Позивач передав грошові кошти на оплату спірного туристичного продукту представнику ТзОВ «Оазис Тревел Україна», на виконання укладеного між позивачем та ТзОВ «Оазис Тревел Україна» договору.

Так безпосередньо в заяві позивача на ім`я ПраТ «ТК`АйТі-тур» ним особисто вказано, що ним сплачено за туристичний продукт 24533 гривень на картку в «Приватбанк».

Також важливо відзначити, що протягом усього судового розгляду позивач не заперечив укладення договору. Позивач просив суд розірвати договір, який ним укладений. Отже він визнавав і визнає укладений ним договір також і в зазначений спосіб.

Позивач сплатив відповідачеві грошові кошти на виконання договору. В такий спосіб сторони розпочали виконання договору на умовах, що ними визначені. Тому обставина підписання позивачем договору на час виникнення між ним та відповідачами конфлікту щодо невиконання договору в частині поїздки позивача не вказує на дату погодження умов договору 06/11/2018, а є обставиною виготовлення примірника договору для потреб позивача, як про це позивач особисто надав перед судом пояснення. Виготовивши копію договору на час виникнення конфлікту позивача та відповідачів щодо невиконання договору сторони тим самим вкотре спільно підтвердили обставину погодження ними договору на час його укладення на відповідних умовах.

В п. 1 ч. 1 611 ЦК України вказано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Отже внаслідок істотного порушення відповідачем зобов`язання позивач не бажає для себе перебування з ним в договірних відносинах та на підставі п. 1 ч. 1 611 ЦК України йому гарантовано право на розірвання спірного договору.

Так само відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Тому з правових підстав, що вказані в п. 1 ч. 1 611 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачу гарантовано право розірвати спірний договір та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже позивачем доведено ту обставину, що ним заздалегідь здійснено дії з підготовки до відвідування обраного туристичного напрямку задля здійснення туристичної поїздки, метою таких поїздок є рекреаційний туризм. Тому позивачем доведено, що йому завдано моральну шкоду, яка може бути компенсована 20000 гривень за рахунок ТзОВ «Оазис Тревел Україна», який безпосередньо зобов`язався надати позивачу відповідну туристичну послугу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково;

розірвати договір про надання туристичних послуг №857493від 15/03/2018, укладений між ОСОБА_1 ( РНОКППНОМЕР_2 ) та ТзОВ " Оазіс Тревел Україна";

зобов`язати ТзОВ «Оазис Тревел Україна» () повернути ОСОБА_1 (РНОКППНОМЕР_2) 27579 гривень за ненадані туристичні послуги та відшкодувати 20000 гривень моральної шкоди;

в іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Бородовський С.О.