Справа № 191/347/20
Провадження № 2/191/104/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: судді Кухаря Д.О. за участю секретаря Яніної О.В. розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

04. 02. 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Уточнивши позовні вимоги, обґрунтовує їх тим, що згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області справа № 2- 420 2007 видано Виконавчий лист від 14.02.2007 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. Стягнення здійснювалось з 15.01.2007 року.

Виконавчий лист на виконання передано до ВДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, виконавче провадження ВП № 802/5, номер за ЄДРВП 43101904.

Його позиція як батька була спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та відповідачем щодо визначення розміру аліментів необхідних та достатніх для утримання їхнього сина.

На час прийняття рішення суд виходив з того, що позивач працює, однак з часом його матеріальне положення суттєво погіршилося, він втратив роботу.

Позивач зазначив, що періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, по можливості купує всі необхідні йому речі.

Згідно відомостей з Пенсійного фонду позивач періодично працював, зокрема: в 2004 році працював та отримав платню за рік у розмірі 12 337 грн. 55 коп.; в 2005 році отримав платню за рік у розмірі 16 369 грн. 62 коп.; в 2006 році отримав платню за рік у розмірі 22 287 грн. 07 коп.; в 2007 році отримав платню за рік у розмірі 11 999 грн. 59 коп.; в 2008 році отримав платню за рік у розмірі 5 298 грн. 89 коп.; в 2011 році отримав платню за рік у розмірі 14 717 грн. 20 коп.; в 2012 році отримав платню за рік у розмірі 33 010 грн. 88 коп.; в 2013 році отримав платню за рік у розмірі 38 642 грн. 36 коп.; в 2015 році отримав платню за рік у розмірі 4 476 грн. 30 коп.; в 2016 році отримав платню за рік в розмірі 3805 грн. 00 коп. ; в 2017 році отримав платню за рік у розмірі 38 400 грн. 00 коп.; в 2018 році отримав платню за рік у розмірі 44760 грн.00 коп.

З 2019 року позивач не працюю і через поширення короновірусної хвороби (COVID-19) роботу знайти на даний час неможливо.

Враховуючи зміну свого матеріального становища, уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , НОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно до 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, припинивши з моменту набрання рішенням законної сили стягнення за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області справа № 2- 420 2007.

Позивач до початку проведення судового засідання надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його присутності, а заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у відкрите судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала суду заяву в якій просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З письмових матеріалів справи вбачається, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2007 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. Стягнення здійснювалось з 15.01.2007 року.

На підставі вищезазначеного рішення суду, видано виконавчий лист № 2- 420 2007, який знаходиться на виконанні в ВДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області - виконавче провадження ВП № 802/5, номер за ЄДРВП 43101904.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справ іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що відповідно до ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом вказаних норм права та виходячи із встановлених ст. 12 ЦПК України засад змагальності, позивач має довести наявність обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів.

Судом досліджено та взято до уваги надані позивачем письмові відомості з Пенсійного фонду, щодо отримання ОСОБА_1 заробітної плати за період з 2004 року до 2018 року ( а.с.8-12).

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Необхідно відзначити, що Законом № 2475-VIII від 03.07.2018р. були внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, тобто був збільшений мінімальний розмір аліментів відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30 відсотків до 50 відсотків.

Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01 січня 2019 року у розмірі 2 218 грн., з 1 липня 2 318 грн., з 1 грудня 2 395 грн.

Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач є працездатним, але офіційно не працевлаштований, що не звільняє його від обов`язку матеріально утримувати дитину.

Крім того рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2007 року був зазначений мінімальний розмір аліментів саме з розрахунку не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Враховуючи в сукупності обставини та матеріали справи, а саме: стан здоров`я позивача, що він є працездатним, відсутності у позивача обставин визначених ст. 192 СК України, яка визначає обставини за якими суд має право зменшити розмір аліментів, зважаючи на те, що відповідно до положень ст. 141 СК України рівнозначний обов`язок щодо утримання дитини покладається як на позивача, так і на відповідача по справі, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих та законних підстав для задоволення позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються, відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2007 року.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу в задоволенні позовних вимог відмовлено, то не підлягає стягненню з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, ст. 265 ЦПК України, ст.ст. 7, 181, 192 Сімейного кодексу України , суд,

Ухвалив :

У задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Суддя: Д. О. Кухар