ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/455/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/1454/19 Категорія: 305010000 Чепурний О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 21.12.2019 (повний текст складено 21.12.2019, суддя в суді першої інстанції Чепурний О.П.) у цивільній справі за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної допомоги,

в с т а н о в и в :

10.10.2019 департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь тимчасову допомогу в сумі 41720,63 грн., мотивуючи про те, що з січня 2010 року на обліку в департаменті перебувала ОСОБА_2 , як отримувач тимчасової державної допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Рішенням суду від 23.06.2009 у справі №2-4345/09 Соснівський районний суд м. Черкаси стягнув з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.05.2009 по день повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_2 подала до департаменту заяву, згідно з якою їй була нарахована та виплачувалась тимчасова допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів за період із 01.02.2010 по 31.11.2017 на загальну суму 41720,63 грн. В подальшому до Департаменту надійшла довідка від Драбівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 08.12.2017 №4711/14.10-31 про отримання аліментів ОСОБА_2 від ОСОБА_1 в листопаді 2017 року у сумі 1200,00 грн. Рішенням від 18.12.2017 року виплату тимчасової державної допомоги ОСОБА_2 було припинено та виставлено переплату. На пропозицію позивача повернути сплачену допомогу відповідач не відповів та відповідні вимоги не задовольнив, що обумовило звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 21.12.2019 позовні вимоги у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача виплачену тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, в сумі 14269,50 грн., а в задоволенні решти вимог - відмовлено. Суд вказав, що у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів на його на дитину з державного бюджету виплачувалась допомога, яка в силу положень ч.10 ст.181 СК України підлягає до стягнення на користь позивача. Також суд зазначив, що в частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку зі спливом строків позовної давності для їх пред`явлення, про що було подано заяву відповідачем.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано 22.01.2020 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апеляційні доводи скаржника зводяться до того, що суд невірно застосував вимоги законодавства про позовну давність та не врахував, що про наявність порушення департаменту стало відомо після подання матір`ю дитини довідки ДВС від 08.12.2017 про отримання аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача провив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що рішенням від 23.06.2009 у справі №2-4345/09 Соснівський районний суд м. Черкаси стягнув з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.05.2009 по день повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання вказаного рішення Соснівським районним судом м. Черкаси 10.08.2009 виданий виконавчий лист, який звернутий до примусового виконання органами ДВС.

Згідно довідки Драбівського ВДВС у Черкаській області про неотримання аліментів №316 від 16.10.2009 ОСОБА_2 не отримувала аліменти з ОСОБА_1 за період з 01.05.2009 по 14.08.2009, згідно з виконавчим листом №2-4345 від 10.08.2009.

27.01.2010 ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Соснівського райвиконкому м. Черкаси із заявою про призначення соціальної допомоги від 27.01.2010.

Рішеннями Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (особова справа/рахунок НОМЕР_1) ОСОБА_2 призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, за період часу з 01.02.2010 по 31.12.2017.

Також з матеріалів справи вбачається, що така допомога виплачувалася ОСОБА_2 з 01.02.2010 по листопад 2017 року на загальну суму 41720,63 грн., що підтверджується також повідомленням про переплату Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 03.01.2018.

Відповідно до довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі від 08.12.2017 №4711/14.10-31 станом на 08.12.2017 ОСОБА_2 отримала аліменти в листопаді 2017 року в сумі 1200,00 грн.

Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 18.12.2017 виплата тимчасової державної допомоги ОСОБА_2 припинена з 01.12.2017, у зв`язку з тим, що батько дитини сплачував аліменти з листопада 2017 року.

15.03.2019 позивач направляв на адресу відповідача вимоги про повернення суми сплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, за період з 01.02.2010 по 30.11.2017 в сумі 41720,63 грн., однак вони залишені відповідачем без задоволення, що стало підставами для звернення до суду з цим позовом про стягнення коштів сплаченої допомоги.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають наступне правове рулювання.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Також згідно ч.ч.8-10 ст.181 СК України якщо батьки ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

У свою чергу, згідно абз.1 п.2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитини або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується.

Відповідно до п.6 цього Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач, залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, подає до органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) довідку державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення.

А згідно п.12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, або виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки.

Статтею 7 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення тимчасової державної допомоги дітям» передбачено, що суми державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету.

З системного аналізу встановлених при розгляді цієї справи фактичних обставин та вищевикладених норм законодавства вбачається, що відповідач не сплачував аліменти на утримання своєї дочки, у зв`язку з чим одержувач аліментів (мати дитини) зверталась до уповноваженого органу із заявою про виплату їй державної допомоги на утримання дитини.

Після виплати зазначеної допомоги в силу вимог ч.10 ст.181 СК України та п.12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитини або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189 (надалі- Порядок), платник аліментів зобов`язаний повернути кошти виплаченої державної допомоги до державного бюджету.

Отже висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення з батька дитини на користь позивача суми сплаченої допомоги в цій справі є правильними, що сторонами в апеляційному порядку не оскаржується.

По суті, у даній справі йдеться про виконання державою обов`язку відповідача, який не виконував свого обов`язку по сплаті аліментів, тобто спір, який фактично виник на стадії виконання рішення суду про стягнення аліментів.

При цьому, відповідачем суду було заявлено клопотання про застосування до вимог позивача наслідків спливу строків позовної давності, так як предметом стягнення є кошти, виплачені ще в 2010 році.

Відповідно до положень ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд приймає до уваги, що за змістом п.10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитини або місце проживання їх невідоме, однією із підстав для припинення виплати вказаної допомоги є, зокрема, виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину.

Одночасно п.12 вказаного Порядку встановлено, що орган соціального захисту населення вправі звернутися до суду з позовом про стягнення виплачених коштів державної допомоги до того з батьків, хто не сплачував аліменти на утримання дитини, з такого моменту: виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, в зв`язку з цим одному з батьків повідомляється про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню та строк її повернення у добровільному порядку.

Згідно до матеріалів даної справи вбачається, що позивачем 15.03.2019 року надіслано лист ОСОБА_1 , яким йому повідомлено про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає до повернення та запропоновано її повернути до Державного бюджету України в місячний строк до 20.04.2019 року, відповідно до приписів п.12 вищевказаного Порядку.

Отже за обставин цієї справи право на звернення з позовом про стягнення виплачених коштів до суду у позивача виникло з 21.04.2019 року, тобто неповернення боржником коштів в установлені строки добровільно.

Позов до суду подано у жовтні 2019 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, перебіг якого починається з моменту виникнення у позивача права на стягнення коштів, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції в цій справі про залишення без задоволення позовних вимог, що виходять за межі трирічного строку перед зверненням до суду.

Апеляційний суд враховує, що виплата позивачем коштів державної допомоги на дитину за межами трирічного періоду перед зверненням до суду правового значення не має, адже саме право на подання відповідного позову в органу соціального страхування виникло з моменту, коли відповідач не виконав свій обов`язок по поверненню коштів у місячний строк в добровільному порядку.

Таким чином апеляційні доводи скаржника в цій справі заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 21.12.2019 у даній справі слід скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права - ст.256 ЦК України, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 4802,50 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 21.12.2019 у цивільній справі за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної допомоги - скасувати.

Позовні вимоги Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної допомоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради 41720,63 грн. тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради 4802,50 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 19.02.2020.

Суддя-доповідач

Судді