КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/7585/2020 Головуючий у 1-й інстанції: Гуменюк А.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування рішення третейського суду та визнання третейських угод недійсними ,-

у с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 пред`явив позов до ПАТ «Альфа-Банк» про скасування рішення третейського суду та визнання третейських угод недійсними. Зазначав, що 25 березня 2008 року між ним та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», було укладено Кредитний договір № 800003487. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором того ж дня було укладено між банком та ОСОБА_2 договір поруки № 800003487-П та укладено Іпотечний договір № 80003487-И. Відповідно до рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у складі третейського судді Веремій Т.М. від 16.09.2014 року, з нього на користь відповідача стягнуто заборгованість за Кредитним договором в розмірі 372323,37 грн.. Уважає, що дане рішення підлягає скасуванню, а третейська угода має бути визнана недійсною з підстав того, що третейським застереженням було порушено принципи судочинства, передбачені ст. ст. 4, 39 Закону України «Про третейські суди». Указав, що встановлений третейським застереженням порядок розгляду спорів ставить сторону, яка звертається до третейського суду, в положення завідомо привілейоване, порівняно з другою стороною, інша сторона буде позбавлена можливості повністю або частково реалізувати свої процесуальні права, знайомитись з матеріалами справи, надавати докази та заперечення, спростовувати доводи іншої сторони, реалізувати своє право на змагальність і гласність судового процесу. Зауважив, що відповідно до п.п.3.4, ч.2 ст. 389-5 ЦПК України підставою для скасування рішення третейського суду є визнання третейської угоди недійсною та прийняття рішення складом суду, що не відповідає вимогам закону. З цих підстав просив суд ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним п. 10.3. Кредитного договору № 800003487 від 25.03.2008 року, укладений між ПАТ «Альфа-банк» та Позивачем; визнати недійсним ст. 7 Іпотечного договору № 800003487-И від 25.03.2008р; скасувати рішення у справі № 2521-2/591/14 від 16.09.2014 р. Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

До початку розгляду справи судом першої інстанції по суті позивач двічі подавав заяви про зміну підстав позовних вимог. В останній заяві від 9 листопада 2015 року указав, що склад третейського суду, яким прийнято оскаржуване рішення, не відповідає вимогам закону, що є прямою підставою для скасування рішення відповідно до ст. 389-5 ЦПК України. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців співзасновниками Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз», при якій існує Постійно діючий третейський суд, є особи, причетні до ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до Статуту ВГО, Положення та Регламенту Постійнодіючого третейського суду при ВГО «Всеукраїнський фінансовий союз», троє з п`яти членів Правління ВГО «Всеукраїнський фінансовий союз» є особами пов`язаними з ПАТ «Альфа-банк» та його мажоритарним акціонером представницькими, службовими, трудовими відносинами, і цієї кількості достатньо для проведення будь-якого правомочного засідання Правління і прийняття будь-якого рішення щодо Постійно діючого третейського суду при цій ВГО та особисто його суддів, у тому числі, і про заснування або ліквідацію третейського суду його матеріального забезпечення, затвердження і внесення змін до його Положення чи Регламенту; призначення Голови Третейського суду і його суддів, їх переобрання, припинення їх повноважень; виплату суддям гонорарів та їх матеріальне заохочення. Зазначив, що ці особи могли впливати на третейського суддю Веремій Т.М. при постановленні рішення у його справі.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог, вказав, що Позивачеві видавався споживчий кредит на власні потреби, а саме: для купівлі квартири для власного проживання. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 року, який набрав чинності 12.03.2011 року було внесено зміни в частині того, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки). Оскаржуване рішення прийняте судом у вересні 2014 року, тобто на момент постановлення рішення третейським судом, такий не був уповноважений на розгляд спорів щодо споживачів кредитних послуг. З цих підстав вважає, що рішення підлягає скасуванню. Просив постановити судове рішення, яким визнати недійсним п. 10.3. Кредитного договору № 800003487 від 25.03.2008р. укладений між ним та ПАТ «Альфа-банк»; визнати недійсним ст. 7 Іпотечного договору № 800003487-И від 25.03.2008р; скасувати рішення у справі № 2521-2/591/14 від 16.09.2014р. Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» та стягнути судові витрати з відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2016 року позов задоволено частково. Скасовано рішення діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 16 вересня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У задоволенні позову в частині визнання третейських угод недійсними відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, виключивши з його мотивувальної частини, а саме:

«Суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що склад третейського суду, який прийняв оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону, оскільки такі є надуманими. Так, п.6 ч.1ст. 8 Законом України «Про третейські суди» передбачено можливість створення третейських судів при об`єднаннях, асоціаціях суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб, у тому числі, банків. Відповідно до ч. 2 ст. 9 згаданого Закону до Міністерства юстиції України надаються затверджені Положення і регламент третейського суду та список третейських суддів, копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та її статуту, довідка органу державної статистики про включення цієї юридичної особи до державного реєстру. Тобто, державну реєстрацію Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» було здійснено у відповідності до вимог закону та уповноваженим на те органом в особі Міністерства юстиції України». Надати оцінку доводам і доказам позивача про те, що склад в особі судді Веремій Т.М., яким прийнято рішення від 16 вересня 2014 року в справі ОСОБА_1 , не відповідав вимогам ст. 4, ч. 1 ст 18 ЗУ «Про третейські суди», що є підставою для скасування рішення відповідно до ст. 389-5 ЦПК України в редакції чинній на дату вирішення справи судом першої інстанції. В іншій частині рішення залишити без змін.

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що 25 березня 2008 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір кредиту №800003487, за яким Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 30000,00 доларів США зі сплатою 13,80% річних (а.с.10-13).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №800003487 від 25 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений 25 березня 2008 року Договір поруки № 800003487-П (а.с.14)

Також в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №800003487 від 25 березня 2008 року між Позивачем та Відповідачем був укладений 25.03.2008 року Іпотечний договір № 800003487-И (а.с.15-18).

У пункті 10.3 Кредитного договору було укладено третейську угоду, якою сторони домовились, що судовий захист прав і законних інтересів, які мають сторони у зв`язку з Договором, у тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків і недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» і відповідності до його регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням договору Сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в зв`язку з Договором. Сторони домовилися, що якщо одна із Сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їхнього спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих Сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання та виклику Сторін.

Судом встановлено, що такий же порядок вирішення спорів визначено між сторонами у п. 7 Іпотечного договору № 800003487-И (а.с.18).

Сторони добровільно на законних підставах уклали Договір кредиту №800003487 від 25 березня 2008 року, де було викладено третейську угоду.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у складі третейського судді Веремій Т.М. від 16.09.2014 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за Кредитним договором в розмірі 372323,37 грн..

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Установлено, що ухвалою суду від 04.11.2014 року судом першої інстанції відкрито позовне провадження за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» про скасування рішення третейського суду та визнання третейських угод недійсними.

Скасовуючи рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у складі третейського судді Веремій Т.М. від 16.09.2014 року, суд виходив з того, що боржник за кредитним договором, який укладено між Банком та позичальником, є споживачем послуг Банку, у зв`язку з чим спір щодо стягнення заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» не підвідомчий.

Проте суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки розглянувши дану справу в частині вимог ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до норм ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Так, відповідно до цивільного процесуального права позовне провадження - вид провадження у судовому процесі, у якому розглядається спір двох сторін (позивача та відповідача), який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Позовній формі захисту властива форма та порядок звернення до суду, однаковий порядок розгляду спору.

ЦПК України, у редакції 2004 року, який діяв на час звернення ОСОБА_1 до суду та ухвалення судом рішення, містить Розділ VІІ-1 «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів».

Главою 1 «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів» указаного Розділу встановлено, порядок та строки звернення із заявою про скасування рішення третейського суду, форма і зміст заяви, підготовка справи до розгляду, судовий розгляд справи, підстави для скасування рішення третейського суду, а також форма судового рішення, за результатами розгляду такої заяви ( ст. ст. 389-1,389-2, 389-3, 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК).

Статтею 389-2 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 389-1 ЦПК України, у редакції 2004 року, який діяв на час звернення ОСОБА_1 до суду та ухвалення судом рішення, заява про скасування рішення третейського суду, подана без додержання вимог, визначених у цій статті, а також у разі несплати суми судового збору повертається особі, яка її подала, чи залишається без руху в порядку, встановленому статтею 121 цього Кодексу.

Отже, отримавши позовну заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду та визнання третейських угод недійсними, суд першої інстанції повинен був повернути її останньому в частині оскарження рішення третейського суду, роз`яснивши його право на звернення із заявою про скасування рішення третейського суду відповідно до Розділу VІІ-1 «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів».

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув на вказане уваги, що призвело до грубого порушення норм процесуального права, не звернувши уваги навіть на те, що відповідно до ч. 1 ст. 389-6 ЦПК України, за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду суд постановляє ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Розглянувши дану справу, суд у порушення ч. 1 ст. 389-6 ЦПК України ухвалив рішення.

Частиною 1 ст. 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2016 року в частині вирішення позовної заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду із закриттям провадження у вказаній частині.

Керуючись ст. ст. 367, 377, 381-384, 389 ЦПК України , суд апеляційної інстанції -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2016 року в частині вирішення позовної заяви ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування рішення третейського суду скасувати.

Провадження в частині позовної заяви ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування рішення третейського суду закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук