МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/6997/18
Провадження № 22-ц/812/193/20
Провадження № 22-ц/812/236/20
У Х В А Л А

19 лютого 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю відповідачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Рум?янцевої Н.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору № б/н від 02 грудня 2011 року отримала кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою» та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі встановленому договором.

Оскільки ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконала, станом на 20 вересня 2018 року виникла заборгованість в сумі 44554,68 грн., яка складається з наступного: 22443,36 грн. заборгованість за кредитом; 9309,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 10203,50 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. штраф (фіксована частина), 2097,84 грн. штраф (процентна складова).

Тому позивач просив стягнути з відповідачки зазначену заборгованість.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.12.2011 року у розмірі 22443,13 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

В задоволені позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 9309,98 грн., пені у розмірі 10203,50 грн., штрафу фіксована складова) 500 грн., штрафу (відсоткова складова) 2097,84 грн. відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, представник відповідачки звернувся з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, посилається на те, що при розгляді справи судом не було взято до уваги наявність відкритого кримінального провадження № 0004357від 09.11.2017 року за фактом вчинення по відношенню до ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України, яке полягало у заволодінні шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_1 у розмірі 4606 грн., що знаходились на її банківській картці.

На підставі вказаного, просив скасувати рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2019 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Від позивача також надійшла апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків та задовольнити вимоги банку в цій частині, в іншій частині залишити рішення без змін.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачка заперечувала факт здійснення нею особисто транзакції «Оплата частинами» 08 листопада 2017 року з використанням платіжної картки та введенням ПІН-коду, стверджувала, що не придбавала товар за допомогою послуги «Оплата частинами». Пояснила, що 08 листопада 2017 року їй зателефонували невідомі особи та представилися працівниками банку, запропонували зменшення відсотків з 4 до 2 та підключення послуги «Оплата частинами». Вона відмовилася від підключення їй такої послуги, погодившись на зміну відсоткової ставки. Після цього особи, які представилися працівниками банку, назвали їй її анкетні дані, номер карти та останні цифри карти, за допомогою якої була здійснена остання транзакція, ПІН-код вони не називали. Вона підтвердила правильність даної інформації. Оскільки у неї з`явилися сумніви, вона вирішила звернутися до відділення банку, але по дорозі їй прийшло повідомлення про списання 4606 грн. Після цього вона відразу звернулася на гарячу лінію та до відділення банку. В відділенні банку касир видав їй роздруківку, в якій зазначено код транзакції 171108csa4vkgofd2knr, її дата та час - 08.11.2017 15:56:06, тип операції- оплата частинами, номер картки, а також термінал НОМЕР_1 , адреса розташування даного термінала відсутня. Усно їй пояснили, що термінал НОМЕР_1 , з допомогою якого була здійснена спірна транзакція, знаходиться в м. Дніпропетровськ. Проте письмово підтвердити це банк відмовляється.

Із письмових пояснень представника банку та відповіді банку на ім`я відповідачки від 09.07.2018р. вбачається, що оформлення послуги «Оплата частинами» здійснюється в торгово-сервісному підприємстві виключно за умови володіння платіжною карткою клієнта та введення ПІН-коду.

Під час розгляду справи від представника відповідачки надійшло усне клопотання про витребування з банку інформації про місцезнаходження терміналу НОМЕР_1 , а також належних доказів підтвердження здійснення транзакції «Оплата частинами» 08 листопада 2017 року саме відповідачкою з використанням платіжної картки та введенням ПІН-коду, оскільки на його звернення та на звернення відповідачки банк ніякої інформації з цього приводу не надає, як не надає такої інформації і правоохоронним органам.

Представник позивача до судового засідання не з`явився.

Суд апеляційної інстанції в силу положень частин 1-3 ст. 367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог частин 3-5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із вимогами ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Суд апеляційної інстанції згідно ст.367 ЦПК України досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі відповідачки та її представника, а тому вони були позбавлені можливості заявити клопотання про витребування доказів.

Виходячи з тексту апеляційної скарги та пояснень в суді апеляційної інстанції, відповідачка заперечує факт здійснення нею особисто транзакції «Оплата частинами» 08 листопада 2017 року з використанням платіжної картки та введенням ПІН-коду, стверджує, що не придбавала товар за допомогою послуги «Оплата частинами», що термінал, за допомогою якого була оформлена ця послуга знаходиться не в м. Миколаєві, а в іншому місті.

Відповідачка та її представник позбавлені можливості надати особисто докази, зазначені представником відповідачки в усному клопотанні про витребування доказів, так як вони знаходяться у позивача.

За такого, враховуючи, що зазначені у заяві докази мають суттєве значення для повного та всебічного з`ясування обставин спору, іншим шляхом не можливо отримати зазначені відомості, колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання про витребування доказів шляхом витребування у АТ комерційний банк «ПриватБанк» даних про місцезнаходження терміналу X1111RJ2, а також належних доказів підтвердження здійснення транзакції «Оплата частинами» 08 листопада 2017 року ОСОБА_1 з використанням платіжної картки та введенням ПІН-коду з зазначенням місця здійснення цієї транзакції та підприємства торгівлі, на рахунок якого були перераховані кошти.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним роз`яснити позивачу положення ч.10 ст. 84 ЦПК України, згідно якої у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

В зв`язку з задоволенням клопотання представника відповідачки про витребування доказів у справі необхідно оголосити перерву для отримання зазначених доказів.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою позивача було відкрито 27 грудня 2019р., а за апеляційною скаргою відповідачки 07 лютого 2020 року.

Оголошення у справі перерви у зв`язку із задоволенням клопотання призводить до порушення строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 371 ЦПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Представник відповідачки просив продовжити строк розгляду справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 83, 84, 116,118, 260, 367, 371 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А: -

Клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 задовольнити.

Витребувати у Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» дані про місцезнаходження терміналу X1111RJ2, а також належні докази підтвердження здійснення транзакції «Оплата частинами» 08 листопада 2017 року ОСОБА_1 з використанням платіжної картки та введенням ПІН-коду з зазначенням місця здійснення цієї транзакції та підприємства торгівлі, на рахунок якого були перераховані кошти.

Строк виконання зобов`язання до 10 березня 2020р.

Продовжити строк розгляду справи на 15 днів.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 20 лютого 2020 року