ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 658/4403/19 Головуючий в І інстанції Марків Т.А.
Номер провадження 22-ц/819/1142/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарСікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Марків Т.А. від 26 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, з посиланням на те, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 14.02.2012 року та отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду з тим, що підписана нею заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Однак взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 30.09.2019 року у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 120 549,48 грн, що складається з: 2360,08 грн. заборгованість за кредитом; 118 189,40 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом з 14.02.2012 р. по 30.05.2018 р., які позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 травня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором в сумі 2 360,90 грн., а також судові витрати у розмірі 38,42 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та безпідставність, як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині не задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 14.02.2012 р. по 30.05.2018 р. у розмірі 118 189,40 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи суд не дотримався засад змагальності та вчинив грубе порушення принципів правосуддя, оскільки, не маючи у справі обґрунтованих та доказових заперечень відповідача, суд замість відповідача навів доводи проти вимог позивача і відмовив банку у цих вимогах, не посилаючись на жодний доказ іншої сторони. Вважає, що грубі порушення місцевим судом основоположних засад та принципів здійснення правосуддя є беззаперечною підставою для скасування рішення у даній справі.

Під час підписання анкети-заяви відповідачка ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку щодо умов кредитування. Таким чином вона приєдналась до запропонованої банком пропозиції. Відсутність її підпису на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином свою згоду на них.

ОСОБА_1 отримала кредитний ліміт на кредитну картку та користувалася ним, що підтверджується випискою про рух коштів, а також прослідковується з розрахунку заборгованості, однак свої зобов`язання за договором не виконала, не здійснила своєчасне погашення заборгованості за кредитом.

Крім того вказує, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за користування ними і що саме ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» Логвіновська А.А. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку бажає оформити позичальник, не зазначено даних про умови кредитування, які проценти встановлено за користування кредитом, строк дії договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи не містять підпису відповідачки, а тому не є належним доказом того, що ОСОБА_1 під час укладання кредитного договору була ознайомлена і згідна з ними.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначене вище свідчить про те, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником грошові кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, тому останній вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з метою отримання кредиту ОСОБА_1 14.02.2012 року заповнила та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримала платіжну картку кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом 2000, 00 грн. В заяві міститься підпис відповідачки на підтвердження того, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку вона ознайомлена та згодна. Також вона згодна з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Інформація про розмір відсотків та порядок їх нарахування в заяві відсутня.

Відповідачка користувалася кредитною карткою протягом двох місяців, за цей період вона використала кредитні кошти у розмірі 1985 грн., а повернула 100 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідачки перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 30.09.2019 року становить 347 375, 96 грн., яка складається із: 2360,08 грн. заборгованість за кредитом; 338 095, 09 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 6920, 79 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Позивач вимагає повернення лише частини боргу в сумі 120 549,48 грн, яка складається з: 2360,08 грн. заборгованість за кредитом; 118 189,40 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом з 14.02.2012 по 30.05.2018 року.

Разом з тим, на підставі поданої банку анкети-заяви ОСОБА_1 отримала 2 кредитні картки, строк дії останньої - 03.16. Тобто, навіть у разі узгодження відсотків, вони могли нараховуватися лише до цієї дати.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У підписаній сторонами заяві позичальника від 14 лютого 2012 року не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за кредитним договором, з урахуванням складових його повної вартості, зокрема заборгованість по тілу кредиту та нараховані проценти за користування кредитними коштами.

В апеляційні скарзі банк оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків, тому рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 травня 2020 року переглядається лише в оскаржуваній частині.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення нарахованих процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14 лютого 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» чотирьох видів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті:https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не містять підпису відповідачки.

При цьому, в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил у вказаній редакції розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Довідку про умови кредитування та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного та за відсутності підтвердження конкретно запропонованих відповідачу Умов та Правил надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 14 лютого 2012 року шляхом підписання анкети-заяви.

Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 118 189,40 грн. є законними та обґрунтованими і доводами апеляційної скарги не спростовані.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах, а тому підлягають відхиленню.

Зокрема, твердження позивача про те, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за користування ними і що саме ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів не свідчать про неправильність висновків суду, оскільки умови кредитування у спірних правовідносинах були визначені самим банком, який зважаючи на положення цивільного законодавства щодо форми кредитного договору, не забезпечив дотримання цієї форми, в результаті чого наступили передбачені статтями 215, 216 ЦК України наслідки нікчемності правочину.

Посилання апелянта на те, що відповідачка фактично користувалася кредитними коштами не можуть свідчити про погодження сторонами у справі істотних умов кредитного договору, зокрема щодо порядку нарахування відсотків та їх розміру.

Є неспроможними й доводи апелянта про те, що суд, за відсутності обґрунтованих і доказових заперечень відповідачки, навів доводи проти вимог позивача і відмовив у задоволенні позову.

Як правильно зазначив позивач, цивільним процесуальним законом покладено на сторони у справі довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стверджуючи про те, що відповідачка не надала доказів на спростування позовних вимог, апелянт не зазначає, які саме ним надані достовірні та переконливі докази, що підтверджують розмір відсотків, заявлених до стягнення.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивач не позбавлений права здійснювати захист своїх інтересів щодо стягнення процентів за договором кредиту на підставі закону, в тому числі й в судовому порядку.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення відсотків за кредитним договором відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 08 вересня 2020 року.

Суддя О.М. Полікарпова