РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/1718/20

Провадження № 22-ц/4815/867/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

секретар судового засідання - Пиляй І. С.

учасники справи:

апелянт, скаржник - ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються - виконуючий обов`язки начальника Рівненського районного

відділу ДВС Західного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції України Пюро Василь Дмитрович

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу виконуючого обов`язки начальника Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Пюро Василя Дмитровича на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2020 року у складі судді Гладишевої Х. В., постановлену в м. Рівне, відомості про дату складання повного тексту ухвали невідома,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) виконуючого обов`язки начальника Рівненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пюро Василя Дмитровича щодо відмови у знятті арешту з рухомого майна.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2020 року скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії (бездіяльність) виконуючого обов`язки начальника Рівненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пюро Василя Дмитровича щодо відмови у знятті арешту з рухомого майна ОСОБА_1 в межах виконання виконавчого провадження №50867795. Зобов`язано виконуючого обов`язки начальника Рівненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пюро Василя Дмитровича зняти арешт з рухомого майна боржника ОСОБА_1 , зокрема, з легкового автомобіля Ford Fiesta Comfort (рік випуску - 2007, державний номерний знак НОМЕР_1 ), який накладеного за виконавчим листом від 25 лютого 2015 року (справа №570/3871/14-ц) в межах виконавчого провадження №50867795.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, та обґрунтована тим, що зобов`язання є припиненим, а наявність обтяження у виді арешту на майно порушує майнові права ОСОБА_1 , а тому саме державний виконавець як особа, що наклала арешт на майно під час проведення виконавчих дій шляхом винесення постанов, повинен вчинити дії по зняттю арешту із цього майна.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального права, в.о. начальника Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Пюро Василь Дмитрович оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що місцевим судом не досліджено та не враховано обставин справи, що мають суттєве значення для вирішення скарги, не було взято пояснень, поданих до канцелярії суду. Зазначає, що у відділі ДВС перебувало на виконанні виконавче провадження №50867795 з примусового виконання листа Рівненського районного суду № 570/3871/14-ц від 25.02.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» боргу в сумі 129987,72 грн.. Додає, що 28.09.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що, в свою чергу, не передбачає зняття арешту з майна боржника. Доводить, що на момент звернення заявника до відділу ДВС із заявою про зняття арешту з майна боржника виконавче провадження завершене, а тому у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна. Наголошує, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є чинною, ніким не скасована, а відтак тягне за собою правові наслідки, зокрема, можливість повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутність підстав для зняття арешту з майна. Звертає увагу, що інформація про завершення виконавчого провадження була доведена до відома суду першої інстанції, проте їй не дано належної правової оцінки. Вказує, що ключовою обставиною, яка залишена судом без реагування, та, що ухвала про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню як документ, поданий поза межами існування виконавчого провадження, не є підставою для зняття арешту з майна. Покликаючись на те, що державний виконавець діяв у межах передбачених законом повноважень, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 51К-08 від 07 лютого 2008 року станом на 31 липня 2014 року в гривневому еквіваленті в сумі 129 987 гривень 72 копійки та судові витрати.

На виконання судового рішення Рівненським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист № 570/3871/14-ц від 25 лютого 2015 року, за яким ПАТ «Брокбізнесбанк» є стягувачем, а ОСОБА_1 - боржником.

За договором № 306 від 12 листопада 2018 року про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», Банк відступив, а фінансова компанія набула права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, й за кредитним договором № 51К-08 від 07 лютого 2008 року, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 ..

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року № 570/3871/14-ц від 25 лютого 2015 року, виданий Рівненським районним судом Рівненської області виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 51К-08 від 07 лютого 2008 року у сумі 129 987 гривень 72 копійки визнано таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 10 березня 2020 року звернувся до начальника Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод у здійсненні права власності.

На це звернення виконуючий обов`язки начальника Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пюро В. Д. надав відповідь від 08.04.2020 р. за вих.№26561 від про відсутність підстав для зняття арешту з його майна. В листі вказано, що згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження у Відділі перебувало виконавче провадження №50867795 щодо виконання виконавчого листа Рівненського районного суду №570/3871/14-ц від 25.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» боргу у розмірі 129 987,72 грн., яке завершено 28.09.2017 року відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Виконавчий збір у розмірі 12998,77 грн. та витрати виконавчого провадження за виконавчим провадженням №50867795 не сплачено. 20.04.2016 року для повного та своєчасного виконання виконавчого документа виникла необхідність накладення арешту на все майно боржника, про що державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №50867795. Лист містить посилання на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», котрою визначено порядок зняття арешту з майна боржника та підстави для зняття арешту. Також вказано, що підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 відсутні.

Вважаючи такі дії (бездіяльність) виконуючого обов`язки начальника Рівненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пюро Василя Дмитровича протиправними, такими, що порушують його права і свободи, ОСОБА_1 звернувся до суду з цією скаргою.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши норми закону, якими ті врегульовані, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 ..

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 цього Закону).

Наведений перелік є вичерпним та не містить такої підстави, як зняття арешту на підставі ухвали про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, скаржником не надано інформації чи документів, які могли б слугувати підставою для зняття арешту у виконавчому провадженні № 50867795 відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд також враховує, що ухвала про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, як документ, що поданий поза межами виконавчого провадження, не є підставою для зняття арешту з майна. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.09.2017 року №50867795 є чинною, не скасованою, та такою що несе за собою певні правові наслідки.

Обов`язок державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виникає при наявності відкритого виконавчого провадження, а відтак у державного виконавця відсутні правові можливості та повноваження для зняття арешту виконавчому провадженні, яке закінчене, відсутні.

За таких обставин апеляційний суд приходить до переконання про те, що державний виконавець, відмовляючи у знятті арешту з майна боржника, діяв у відповідності та в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» і підстав для визнання дій неправовірними немає.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були неповно встановлені обставини справи та не застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з наведеним, судові витрати, понесені Рівненським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у вигляді судового збору в сумі 2102,00 грн за подачу апеляційної скарги, підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки начальника Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Пюро Василя Дмитровича на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2020 рокузадовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2020 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) виконуючого обов`язки начальника Рівненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пюро Василя Дмитровича щодо відмови у знятті арешту з рухомого майна - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок компенсувати Рівненському районному відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.