Справа № 569/4765/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

відповідача-позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним .

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 25 січня 2016 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики в усній формі на підтвердження укладення якого ОСОБА_2 було складено боргову розписку. Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 540000,00 грн. , всю суму позики до 25.01.2018 року. 04.02.2019 року ОСОБА_2 було отримано електронною поштою письмову вимогу ОСОБА_1 повернути борг у повному обсязі . Вважає, що договір позики укладений в усній формі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є недійсним у зв`язку з ненастанням правових наслідків обумовлених правочином. Договір позики укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в усній формі 25.02.2016 року на підтвердження, якого ОСОБА_2 було надано розписку є недійсним внаслідок недотримання форми встановленої законом. Просив визнати недійсним договір позики, що укладений в усній формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підтвердження якого, ОСОБА_2 було надано розписку від 25.01.2016 року. Ухвалою суду від 20.03.2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи з викликом сторін.

23.04.2019 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 08.05.2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відповідно до ч.4 ст. 193 ЦПК України ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 14.00 год. 15.08.2019 року з викликом в судове засідання учасників справи. Ухвалою Рівненського міського суду від 15.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до розгляду по суті на 14.00 год. 07.10.2019 р. з викликом учасників справи до суду повісткою. В судові засідання, які призначалися на 08.05.2019 р., 15.08.2019 р., 07.10.2019 р., 18.11.2019 р. сторони не з`являлися, подавали до суду клопотання про розгляд справи у їхню відсутність.

Ухвалою Рівненського міського суду від 18.11.2019 року витребувано у ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 оригінал боргової розписки від 25.01.2016 року написаної власноручно ОСОБА_2 , яку надати суду у судове засідання, призначене на 09.00 год. 14.01.2020р. та ухвалено викликати в судове засідання позивача-відповідача ОСОБА_2 та відповідача-позивача ОСОБА_1 .

В судове засідання 14.01.2020 р. позивач-відповідач ОСОБА_2 не з`явився, від відповідача-позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням за межами міста Рівне, судове засідання було відкладено на 10.00 год. 17 лютого 2020 року з повторним викликом сторін по справі. До початку судового засідання призначеного на 17.02.2020 р. від позивача-відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 , в обґрунтування заперечень зазначив, що умовами розписки підтверджується факт передавання ним грошових коштів ОСОБА_2 в борг. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_2 25 січня 2016 р. було укладено Договір позики в усній формі на підтвердження укладення якого ОСОБА_2 було складено боргову розписку , відповідно до якої ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 540 000 (п`ятсот сорок тисяч) грн.. 00 коп., а ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 всю суму позики до 25.01.2018 року. Із змісту вищезгаданої Розписки вбачається, що ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 540 000 (п`ятсот сорок тисяч) грн. 00 (нуль) коп. на забезпечення сімейних потреб. Отже, умовами вищезгаданої розписки підтверджується як сам факт передання грошових коштів, так і передання цих коштів саме в борг (тобто обов`язок Позичальника повернути відповідну суму коштів), що є достатнім підтвердженням виникнення правовідносин позики між сторонами. Незважаючи на встановлення сторонами строків повернення суми позики, після складання боргової розписки та отримання Відповідачем грошових коштів у повному обсязі Позичальник ухиляється від належного виконання своїх зобов`язань за договором позики. На письмову вимогу Позичальника повернути запозичені грошові кошти у повному обсязі, що була надіслана електронною поштою та отримана ОСОБА_2 «04» лютого 2019 року , ОСОБА_2 посилається на неможливість виконання боргових правовідносин у зв`язку із відсутністю грошових коштів та наявність інших договірних зобов`язань, що виключає можливість задоволення вимог Позивача. На даний час будь-яких платежів щодо погашення суми боргу Позичальником здійснено не було. Таким чином, своїх зобов`язань з повернення боргу в розмірі та на умовах, визначених змістом Договору від 25.01.2018 р., Позичальник не виконує протягом тривалого часу, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Позивача. Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 626 660 грн. 38 коп. за договором позики від 25.01.2016 р. ,що складається: сума основного боргу в розмірі 540 000 грн.00 коп. ; 3 % річних від простроченої суми в розмірі 19 484 грн. 38 коп.; інфляційні збитки в розмірі 67 176 грн. 00 коп.. Заслухавши пояснення відповідача-позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Згідно первинного позову ОСОБА_2 судом встановлено, що 25 січня 2016 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики на підтвердження укладення якого ОСОБА_2 було складено боргову розписку. Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 540000,00 грн. , всю суму позики до 25.01.2018 року. 04.02.2019 року ОСОБА_2 було отримано електронною поштою письмову вимогу ОСОБА_1 повернути борг у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладенення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд, прийшов до висновку, що вищезазначена боргова розписка відповідає вимогам договору позики, що передбачений ст.ст.1046-1049 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши наявні матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положенням ч.1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст. 76 ЦПК 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 213 ЦПК суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Як встановлено судом, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики. Встановлено, що в добровільному порядку ОСОБА_2 кошти отримані в борг не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Розписка складена ОСОБА_2 власноручно, містить дату її складання, вказує предметом розписки гроші у розмірі 540 00 грн. 00 коп., засвідчує факт одержання їх у позику(у борг) із зазначенням строку виконання зобов`язання , а саме повернення позичених коштів ОСОБА_1 , як позичальнику до 25 січня 2018 року. Боргова розписка в оригіналі приєднана до матеріалів справи, що слугує підтвердженням невиконання ОСОБА_2 свого зобов`язання в повному об`ємі. Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як встновлено судом, оригінал розписки знаходиться у ОСОБА_1 , що підтверджує невиконання ОСОБА_2 умов договору позики та неповернення коштів. Статтею 1050 ЦК України, встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума позики, яка підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 відповідно до умови Договору позики (боргової розписки від 25.01.2016 р.) та положень ст. 625 ЦК України станом на квітень 2019р. становить 626 660 грн. 38 коп. , яка складається : основний борг в розмірі 540 000 грн.00 коп.; 3% річних від простроченої суми в розмірі 19 484 грн. 38 коп. ; інфляційні збитки в розмірі 67 176 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з позивача-відповідача ОСОБА_2 на користь відповідача- позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 6266,00 грн. На підставі наведеного ст.ст. 526, 527,530 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

в и р і ш и в:

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним .

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 25.01.2016р. в сумі 626 660 (шістсот двадцять шість тисяч шістсот шістдесят) грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 6 266 (шість тисяч двісті шістдесят шість) грн. 61 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач-відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 . Повне рішення виготовлене - 24.02.2020 року

Суддя: О.В.Панас