печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019р. позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів , посилаючись на те що , 11 березня 2019 року з його банківського рахунку у валюті Євро, закріпленого за карткою № НОМЕР_1 , було знято значну суму грошових коштів - 3 287,50 Євро. Листом від 19 квітня 2019 року №20.1.0.0.0/7-190325/647 Відповідач повідомив, що грошові кошти були списані з його банківського рахунку на підставі укладеного між ним та Відповідачем Договором поруки №ДП067-1 від 07 жовтня 2005 року , в рахунок погашення боргу за Кредитним Договором № М 067 Д/С від 07 жовтня 2005 року. Однак, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2013 року Договір поруки № ДП067-1 було визнано припиненим. У цій частині вказане рішення суду було залишено без змін рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року.

Не погоджуючись з обгрунтуванням Відповідача щодо правомірності списання коштів звернувся до нього із заявою від 27 травня 2019 року, вимагав негайно зарахувати на рахунок неправомірно списані кошти. До заяви було додано копії зазначених вище судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Проте листом від 06 червня 2019 року (фактично отриманим значно пізніше) Відповідач повідомив, що додані копії рішень не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не засвідчені згідно з вимог чинного законодавства України, зокрема, не підписані відповідальним працівником суду та суддею, не скріплені відбитком гербової печатки суду із зазначенням кількості прошитих аркушів.

06 вересня 2019 року повторно звернувся до Відповідача з письмовою заявою, вимагаючи зарахувати на його рахунок безпідставно списані грошові кошти. До заяви було додано належним чином оформлені та засвідчені копії вищезазначених судових рішень. Лише 30 жовтня 2019 року неправомірно списані кошти було повернуто АТ КБ «Приватбанк» на його банківський рахунок.

Таким чином, з 11 березня 2019 року по З0 жовтня 2019 року Відповідач порушував його права на володіння, користування та розпорядження власністю. З моменту списання коштів до їх повернення минуло 242 календарних дні.

Вважає, що зазначені дії Відповідача є незаконними, а тому звернувся до суду із позовом та просить стягнути пеню відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення , що становить: 91 063,75 гри х 242 дні х 3% = 661 122,825 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача надав відзив, просив розглядати справу в відсутність.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 5.11.2019р. відкрито провадження в порядку загального.

Суд , заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши надані докази, приходить до слідуючого.

З матеріалів справи вбачається, а також було визнано сторонами у судовому засіданні, що позивач є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», в якому на імя позивача відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 на виконання умов договору про надання банківських послуг.

Судом встановлено, що з зазначеної картки відповідачем було здійснено списання грошових коштів в розмірі 3 287,50 Євро. на підставі укладеного між ним та Відповідачем Договором поруки №ДП067-1 від 07 жовтня 2005 року , в рахунок погашення боргу за Кредитним ДОГОВОРОМ № М 067 Д/С від 07 жовтня 2005 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2013 року Договір поруки № ДП067-1 було визнано припиненим. У цій частині вказане рішення суду було залишено без змін рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року.

Викладені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи .

Правовідносини, що виникли між сторонами нормами урегульовані Цивільного кодексу України.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 3 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з частиною другою статті 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів" списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб (пункт 26.1 статті 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів").

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції).

Отже, положеннями ст. 1071 ЦК України визначено вичерпний перелік умов, за яких банком може здійснюватися списання коштів з банківського рахунка клієнта. Без ініціативи клієнта списання коштів з банківського рахунка може відбуватися лише на відповідній правовій підставі.

Відповідно до ч.1 ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.3 ст.1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Частиною першою статті 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

11 березня 2019 року Відповідач здійснив списання грошових коштів з банківського рахунку Позивача на суму 3 287,50 Євро.

Позивач вказує , що безпідставно списані кошти були зараховані на його рахунок лише З0 жовтня 2019 року.

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що уразі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві.

Зазначена позивачем Постанова Великої Палата Верховного суду у справі № 761/26293/16-ц від 20 березня 201р. стосується норм права у відносинах між вкладниками та банками щодо депозитних договорів . Посилання позивача на застосування Закону України«Про захист прав споживачів» суд вважає безпідставним , оскільки правовідносини між сторонами виникли в зв`язку з безпідставним списанням коштів, а не поверненням банківського вкладу.

Враховуючи викладене, нарахування неустойки відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» є неправомірним.Тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1071, 1073, 1092 ст. 12,13,76,77,79, 81,263,264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» про захист прав споживачів.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

дата складання повного тексту рішення 1.09.2020р.

Суддя Остапчук Т.В.