Ухвала

20 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 523/5994/16-ц

провадження № 61-12004ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лошакової Юлії Ігорівни на постанову Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах, а також від імені та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договору дарування недійсним, вселення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати недійсним договір дарування 3/32 часток домоволодіння АДРЕСА_1 від 10 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської нотаріальної контори Арабаджи К. Г.; вселити її та малолітнього сина ОСОБА_3 у вказане домоволодіння.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 16 грудня 2019 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування від 10 вересня 2015 року, за яким ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_1 безоплатно прийняла майно у власність, а саме 3/32 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К. Г. у реєстрі за № 3-1643, номер запису про право власності: 11109384. Вселено ОСОБА_3 в будинок (3/32 частки) АДРЕСА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_2 про вселення її в будинок (3/32 частки) АДРЕСА_1 залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року (повний текст якої складено 15 липня 2020 року) апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 16 грудня 2019 року скасовано в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування від 10 вересня 2015 року. Ухвалено у вказаній частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування від 10 вересня 2015 року 3/32 часток домоволодіння АДРЕСА_1 відмовлено. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

12 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лошакова Ю. І. подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду в частині залишення без змін рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2019 року про задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про вселення ОСОБА_3 в будинок (3/32 частки) АДРЕСА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Лошакова Ю. І. вказала, що апеляційний суд не застосував правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, а також правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 595/1271/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 243/7004/17, від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, від 16 жовтня 2019 року у справі № 243/9627/16, від 04 грудня 2019 року у справі № 235/9835/15 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник зазначила, що апеляційний суд не здійснив об`єктивного, повного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки викладені доводи касаційної скарги, що є підставою для відкриття касаційного провадження, викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лошакової Юлії Ігорівни на постанову Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року.

Витребувати із Суворовського районного суду міста Одеси цивільну справу № 523/5994/16-ц за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах, а також від імені та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договору дарування недійсним, вселення.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 21 вересня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов