Справа № 161/1322/20
Провадження № 2/161/1432/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 серпня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів: Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивує тим, що 08.06.2019 року об 08 год. 15 хв. в місті Луцьку по прибудинковій території вул. Домни Гордіюк, 29 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Форд Транзіт, державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав переваги в русі автомобілю марки ЗАЗ Ланос, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який наближався з правого боку, внаслідок чого відбулося зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Вказує, що він, ОСОБА_1 , є власником автомобіля марки ЗАЗ Ланос, державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав значні технічні ушкодження на суму 61 574 грн. 26 коп.

В момент ДТП у ОСОБА_2 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим він звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з вимогою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП. На сьогодні матеріальна шкода, завдана внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди йому не відшкодована. Саме порушення водієм ОСОБА_2 . Правил дорожнього руху України стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП - пошкодження автомобілів.

З врахуванням тої обставини, що ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов`язки, то його роботодавець, який також є і власником транспортного засобу марки Форд Транзіт, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду, як власник джерела підвищеної небезпеки. Оскільки, ні власник транспортного засобу ОСОБА_3 , ані водій ОСОБА_2 не застрахували цивільно-правову відповідальність, відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», то обов`язок відшкодування шкоди нанесеної в результаті ДТП покладається на МТСБУ.

Крім того, позивач зазначає, що внаслідок вчинення адміністративного правопорушення йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі та душевних стражданнях, порушенні його прав власника (користування) на автомобіль та життєві зв`язки через неможливість дуже тривалий час користуватися автомобілем, який слугує допомогою у роботі для того, щоб утримувати сім`ю. Враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності, розмір моральної шкоди, завданої неправомірними діями ОСОБА_2 позивач оцінює на рівні 100 000,00 грн., з них: 5000,00 грн. просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України та 95 000,00 грн. - з ОСОБА_2 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року дана справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Станом на 31 серпня 2020 року відзиви на позов від відповідачів до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшли.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, хоча кожен з них, зокрема, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.06.2019 об 08 год. 15 хв. в м. Луцьку по прибудинковій території вул. Домки Гордіюк, 29 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки Форд Транзіт д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі автомобілю марки ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який наближався з правого боку, внаслідок чого відбулось зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічну пошкодження (а.с. 13).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2019 у справі №161/10324/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 13).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, встановлений постановою суду від 04.12.2019 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль під керуванням позивача зазнав механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія автомобіля Форд Транзіт, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Власником автомобіля марки ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , є - ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 (а.с. 10).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №07/19 від 17.12.2019 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 61574,26грн. (а.с. 15-33).

Крім того, позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_4 за проведення оцінки майна у розмірі 2000,00 грн. що підтверджується договором на проведення оцінки майна від 14.12.2019, Актом прийому-передачі робіт по оцінці від 29.12.2019 та розпискою від 29.12.2019 про отримання від ОСОБА_1 коштів в розмірі 2000,00 грн. за виконання робіт з оцінки вартості (розміру) збитків (а.с. 34, 35, 37).

Пунктом 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вбачається з матеріалів справи, завдана шкода винуватцем ДТП, позивачу відшкодована не була. У зв`язку з чим, позивач, як власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування, 13.01.2020 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування від 13.01.2020 (а.с. 36).

Відповідно до п. 39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених даним Законом.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На час скоєння даного ДТП, водій ОСОБА_2 , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Розглянувши заяву позивача та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ було прийнято рішення № 3.1-02/10526 від 01.04.2020 (номер справи МТСБУ: 65790) про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 42085,22грн.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначеному у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.

Згідно з пунктом 41.1. статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.3 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, бюро за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду, на умовах встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З 19 лютого 2016 року встановлені наступні розміри страхових сум (в межах яких МТСБУ здійснює регламентні виплати з цього Фонду):

100 000 грн., у випадку заподіяння шкоди майну потерпілих;

200 000 грн., у випадку заподіяння шкоди життю і здоров`ю потерпілих.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Судом встановлено, що на момент розгляду справи матеріальна шкода, завдана позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу відшкодована не була.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно - правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

Згідно з ч. 1ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

На момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_3 і керував транспортним засобом, що належить ОСОБА_3 .

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 збитки, в даному випадку, є також ОСОБА_3 , як власник транспортного засобу Форд Транзіт, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Враховуючи розмір завданого позивачу збитку у сумі 61574 грн. 26 коп., а також приймаючи до уваги те, що позивачу шкода не відшкодована в повному обсязі та доказів протилежного суду надано не було, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача в якості страхового відшкодування 61574 грн. 26 коп.

Крім того, позивач зазначає. що внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі, душевних стражданнях, які я переніс у зв`язку з незаконними діями ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП були порушені право власності (користування) позивача на автомобіль,а також життєві зв`язки через неможливість дуже тривалий час користуватися автомобілем, який не є для позивача предметом розкоші, а слугує допомогою у роботі для того, щоб утримувати сім`ю. Душевних страждань завдають також труднощі в отриманні страхового відшкодування та небажання добровільної оплати майнової шкоди винуватцями ДТП, наявні чималі витрати та зусилля, які позивач змушений нести для відновлення свого права. Син позивача - ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження: удар лівої ноги в колінний суглоб, внаслідок чого позивач зазнав душевних страждань через побоюванням за здоров`я та психологічний стан сина (у дитини автомобілі почали викликати страх). Вказані обставини порушили звичний ритм життя, вплинули на працездатність, у зв`язку з чим, родина відчувала незручності.

Позивачем при подачі позову визначено моральну шкоду, яка заподіяна внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України в розмірі по 100 000 гривень, з них: 5 000,00 грн. просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України та 95 000 грн. з ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд враховує, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні.

Відшкодування моральної шкоди передбачено у відносинах у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» ).

Згідно з пунктом 22.3 статті 23 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України.

При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ».

Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Відповідно до пункту 9.3 статті 9 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого. Зазначені страхові відшкодування виплачуються за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов, зазначених у пункті 19.1 статті 19 цього Закону.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Згідно ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища.

Проаналізувавши доводи позивача, суд бере до уваги конкретні обставини по справі, характер і тривалість заподіяних позивачеві моральних страждань через побоюванням за здоров`я та психологічний стан сина та істотність вимушених змін у звичному ритмі життя через неможливість тривалий час користуватися автомобілем, враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди в сумі по 5 000,00 грн., які належить стягнути з відповідача - ОСОБА_2 та відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Згідно матеріалів справи, позивач поніс судові витрати, пов`язані з професійною правовою допомогою адвоката.

Відповідно до ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно матеріалів справи, правову допомогу та представництво інтересів позивача в суді здійснював адвокат Лукашук А.В., який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №603 від 04 січня 2012 року.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 18 липня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Лукашуком А.В., останнім надається правова допомога клієнту з метою захисту та відновлення порушених прав та законних інтересів клієнта.

18 липня 2019 року між сторонами договору про надання правової допомоги від 18 липня 2019 року укладено додаткову угоду. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг адвокатом було надано наступний обсяг правничої допомоги: зустріч з клієнтом, з`ясування підстав та мети звернення, вивчення документів наданих клієнтом, відповідних нормативних актів, визначення правової позиції та судових перспектив вирішення питання клієнта, складання позовної заяви, подання процесуальних документів, контроль за рухом справи. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №20 від 18.07.2019 року позивачем сплачена вартість послуг адвоката в розмірі 10000,00 грн.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом Лукашуком А.В. за Договором про надання правової допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2942,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 61 574 (шістдесят одну тисячу п`ятсот сімдесят чотири) грн. 26 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 80 копійок судового збору, а саме: по 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 93 копійки з кожного.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10000,00 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу, а саме: по 3 333 (три тисячі триста тридцять три) гривні 33 копійки з кожного.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) гривень витрат за проведення оцінки транспортного засобу, а саме: по 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач 1 - ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2 - ОСОБА_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач 3 - Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: вул. Русланівський бульвар, 8, м. Київ, 02154, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємства і організацій України 21647131.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук