Справа № 442/882/20 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/793/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,
секретаря: Матяш С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2020 року у справі за поданням головного державного виконавця Дрогобицького міського відділу державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління (м. Львів) Ільницької Ольги Ігорівни, погоджене із начальником відділу Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
В лютому 2020 року головний державний виконавець звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . У обґрунтування подання вказувала на те, що у Дрогобицькому відділі ДВС на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 54585959 про стягнення з боржника ОСОБА_1 202852,94 грн. заборгованості на користь фізичних осіб та держави, до якого приєднано інші виконавчі провадження, а саме № 54411295 з виконання виконавчого листа №760/7459/16-ц, від 14.07.2017 Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 30000 грн. пені; виконавче провадження №54411199 з виконавчого листа №760/7459/16-ц від 14.07.2017 Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 19500 грн.; виконавче провадження №56514268, з виконання виконавчого листа №464/11404/14-ц від 03.03.2018 Сихівського районного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 94670,84 грн. завданої шкоди; виконавче провадження №59853970 з виконання виконавчого листа №1.380.2019.001473 від 29.07.2019 Львівського окружного адміністративного суду про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 20010.01 грн. податкового боргу.
Станом на 07.02.2020 боржник ОСОБА_1 не надав державному виконавцю достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, боржник ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, дані про його перебування в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства відсутні.
Крім того, згідно інформації ГУДФС у Львівській області протягом 2017-2018 боржником подано в органи ДФС податкові декларації про майновий стан і доходи, згідно якої загальна сума доходу ФОП ОСОБА_1 за 2017 становить 232000 грн.
Однак боржник не виконує вказані рішення суду, не вживає жодних заходів, спрямованих на погашення заборгованості перед стягувачами, неодноразові виклики державного виконавця ігнорує.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2020 року подання задоволено. Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України на строк до повного виконання ним зобов`язань згідно виконавчого листа №760/7459/16-ц, від 14.07.2017 Солом`янського районного суду м. Києва, виконавчого листа №464/11404/14-ц, від 03.03.2018 Сихівського районного суду Львівської області, виконавчого листа №1.380.2019.001473 від 29.07.2019 Львівського окружного адміністративного суду.
Вказану ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .
Вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є, зокрема встановлення факту ухилення боржника фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду, однак судом не враховано що ним з 17.04.2019 року по 14.02.2020 року здійснювалось погашення заборгованості. Стверджує, що сам по собі факт наявності заборгованості не може бути підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.
Просить ухвалу суду скасувати.
31 серпня 2020 року Дрогобицький міський відділ державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління (м. Львів) подали відзив на апеляційну скаргу.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання головного державного виконавця Дрогобицького міського відділу державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління (м. Львів) про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем вчинено достатньо виконавчих дій та надано суду докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, надано докази про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, дії державного виконавця з приводу виконання судового рішення не оскаржувалися, із заявами про неможливість виконання рішення суду боржник не звертався.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Матеріалами справи та судом встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицького міському відділі державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління (м. Львів) зведене виконавче провадження ВП № 54585959 про стягнення з боржника ОСОБА_1 202852,94 грн. заборгованості на користь фізичних осіб та держави, до якого приєднано інші виконавчі провадження, а саме № 54411295 з виконання виконавчого листа №760/7459/16-ц, від 14.07.2017 Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 30000 грн. пені; виконавче провадження №54411199 з виконавчого листа №760/7459/16-ц від 14.07.2017 Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 19500 грн.; виконавче провадження №56514268, з виконання виконавчого листа №464/11404/14-ц від 03.03.2018 Сихівського районного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 94670,84 грн. завданої шкоди; виконавче провадження №59853970 з виконання виконавчого листа №1.380.2019.001473 від 29.07.2019 Львівського окружного адміністративного суду про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 20010.01 грн. податкового боргу.
28 серпня 2017 року, 04червня 2018 у межах вказаного виконавчого провадження винесено постанови про арешт майна боржника, а 14.06.2018 року та 11.09.2019 року винесено постанови про арешт коштів боржника, яка скерована всім банкам на території України, які володіють банківською ліцензією Національного банку України, однак, згідно повідомлень банків виконавців арештовані кошти на рахунках боржника відсутні.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, боржник ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, дані про його перебування в процесі припинення підприємницької діяльності , банкрутства відсутні.
Крім того, згідно інформації ГУДФС у Львівській області протягом 2017-2018 боржником подано в органи ДФС податкові декларації про майновий стан і доходи, згідно якої загальна сума доходу ФОП ОСОБА_1 за 2017 становить 232000 грн.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань. Громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 ч. 1 цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.
Враховуючи вищезазначене, необхідною умовою для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду, а сам по собі факт наявності заборгованості не може бути підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний довести належними та допустимими доказами вжиття державним виконавцем заходів для виконання виконавчого документі, а також ухилення боржника ОСОБА_1 від його виконання.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що оскаржувана ухвала суду взагалі не мотивована, суд лише обмежився посиланням на наявність у ОСОБА_1 заборгованості, яка ним не погашена, не зазначивши в оскаржуваній ухвалі за наявності яких доказів у справі суд дійшов висновку про ухилення боржника від виконання зобов`язань, не аналізуючи дій державного виконавця, які ним вживались для виконання виконавчого документу, суд обмежився лише поясненням державного виконавця.
Оскільки суд вправі тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконаних зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, а тому посилання державного виконавця, як на підставу для задоволення подання, на наявність у ОСОБА_1 невиконаного зобов`язання, що заборгованості, за відсутності доказів ухилення від виконання зобов`язання за рішенням суду, не може бути підставою для задоволення подання.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 17 квітня 2019 року по 14 лютого 2020 року здійснював погашення заборгованості, що підтверджується відповідними квитанціями, а саме: по виконавчих провадженнях №54411295 та №54411199 з виконання виконавчого листа №760/7459/16-ц від 14.07.2017 року Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 000 грн. пені та 19 500 грн. заборгованості, здійснено наступні платежі: 17.12.2019 року 1980, 05 грн., 27.12.2019 року 990, 02 грн., 06.02.2020 року 5000, 14.02.2020 року 2000 грн.; по зведеному виконавчому провадженні ВП №54585959 17.04.2019 року 3000 грн.; по виконавчому провадженні №56448664 щодо сплати заборгованості по ЄСВ: 18.06.2019 року 3000 грн., 28.05.2019 року 3000 грн., 30.09.2019 року 2000 грн.
З наведених вище підстав оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця Дрогобицького міського відділу державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління (м. Львів) Ільницької Ольги Ігорівни, погоджене із начальником відділу Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні подання державного виконавця Дрогобицького міського відділу державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління (м. Львів) Ільницької Ольги Ігорівни, погоджене із начальником відділу Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2020 року - скасувати, та ухвалити постанову, якою в задоволенні подання державного виконавця Дрогобицького міського відділу державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління (м. Львів) Ільницької Ольги Ігорівни, погоджене із начальником відділу Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03.09.2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.
Судді: Крайник Н.П.
Мельничук О.Я.