Справа № 181/1522/19
Провадження № 2/181/18/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2020 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Літвінової Л.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Яківець А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 15 вересня 2017 року до нього звернулась ОСОБА_2 , яка уклала з ФГ «Птиця А.П.» договір оренди земельної ділянки, щодо надання грошових коштів у борг у сумі 7000,00 грн. на строк до 01 січня 2023 року. Про отримання грошових коштів ОСОБА_2 написала розписку. В зв`язку з фінансовими труднощами, відсутністю доходу від врожаю зернових культур у 2018-2019 р.р. та необхідністю інвестування грошових коштів в осінньо-польові роботи, закупівлю паливно-мастильних матеріалів, хімічних добрив, засобів захисту рослин на 2019-2020 р.р. він направив лист-вимогу ОСОБА_2 про дострокове повернення грошових коштів (боргу) в строк до 15 вересня 2019 року у розмірі 7000,00 гривень.

Станом на дату подання цієї позовної заяви позика не була повернута.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу по розписці у розмірі 7000,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі, в якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

27 січня 2020 року до суду надійшов від ОСОБА_2 відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 13 серпня 2014 року між нею та ФГ «Птиця А.П.» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого вона надала, а ФГ «Птиця А.П.» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер: :03:002:0958, загальною площею 6.229 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За весь час дії договору орендна плата орендарем не вносилася жодного разу. Копія розписки від 15 вересня 2019 року не містить її підпису. Крім того, в розписці зазначено строк повернення коштів - 01.01.2023 року. За таких умов вимога про дострокове повернення позики безпідставна.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики в усній формі з виданням розписки, за яким позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 7000,00 грн., які зобов`язався повернути позикодавцеві не пізніше до 01 січня 2023 року.

На підтвердження укладення договору позики та його умов була складена розписка, яка власноруч підписана ОСОБА_2 ..

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з нормами статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Встановлено, що розписка містить необхідні умови договору позики, зокрема, дату її складання, отримання грошових коштів в конкретно визначеній сумі та зобов`язання щодо їх повернення, строк повернення, при цьому написана власноручно ОСОБА_2 ..

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Позивач ОСОБА_3 звертався до відповідача ОСОБА_2 з вимогою достроково повернути борг у зв`язку з фінансовими труднощами, однак вона борг не повертає.

Посилання відповідача у своєму відзиві, судовому засіданні на ті обставини, що вона зверталась до позивача з приводу не сплати ним їй орендної плати за землю не відповідає дійсності, так як представником позивача надано суду оригінал боргової розписки про отримання відповідачем безпосередньо в борг грошові кошти в сумі 7000грн. і відповідач не заперечує, що дана розписка була написана нею особисто і не заперечує наявність її підпису на ній.

Таким чином суд може зробити висновок проте, що правова природа цих правовідносин витікає з правочину, коли позикодавець виконав свій обов`язок перед кредитором і передав останньому грошові кошти, про що було складено відповідну боргову розписку, у зв`язку з чим позикодавець набув право на повернення боргу кредитором.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, судом встановлено, що розписка від 15 вересня 2017 року містить усі вищевказані реквізити, та дає підстави стверджувати про наявність підстав для стягнення коштів за цією розпискою, тому наявні правові підстави для дострокового стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 7000,00 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 768,40 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.207, 527, 533, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 274-279, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за розпискою задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 суму боргу по розписці у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 судові витрати по справі в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20 лютого 2020 року.

Суддя: Л. Ф. Літвінова