САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1169/20
Провадження №2/726/340/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування,-суд

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, представник позивача зазначає, що правовідносини, які склались між сторонами, безпосередньо стосуються права власності на земельну ділянку, а тому справа підсудна Садгірському районному суду м. Чернівці за правилами виключної підсудності. Однак дане твердження не відповідає дійсності у зв`язку із наступним.

Згідно ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Натомість, предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою до відповідача, щодо якої позивач просить ухвалити рішення, є оскарження рішення органу місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділені повноваженнями у сфері регулювання земельних відносин. Реалізуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування наділені правом приймати управлінські рішення. Відповідно до пунктів «а» «г» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Конституційний Суд України (Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009) дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. До таких рішень відносяться також і надання дозволу на розробку проектів землеустрою та їх затвердження.

Таким чином встановлено, що безпосередньою матеріально-правовою вимогою позивача є оскарження, незаконного, на думку позивача, ненормативного акту органу місцевого самоврядування, прийнятого в межах його компетенції, а не вимога стосовно права власності на об`єкт нерухомості, чи його користування, тощо.

У відповідності до ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Правила статті 27 ЦПК застосовуються у випадках, коли відповідачем у справі є держава, Автономна Республіка Крим, відповідна територіальна громада. Відповідно до статей 170 - 172 ЦК держава, Автономна Республіка Крим та територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через відповідні органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування в межах їх компетенції, встановленої законом. Отже, підсудність таких справ визначається за місцезнаходженням органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або відповідного органу місцевого самоврядування, до компетенції яких належить здійснення від імені держави, Автономної Республіки Крим чи відповідної територіальної громади певних цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи що місцезнаходження Чернівецької міської ради зареєстровано на Площі Центральній, 1 у м. Чернівці, приходжу до висновку, що справа не належить до територіальної підсудності Садгірського районного суду м. Чернівці та підлягає передачі на розгляд до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. 27, 28, 31, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування передати для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Ухвала може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи ухвала може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя С. В. Мілінчук