ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» вересня 2020 року

м. Харків

справа № 621/3359/19-ц

провадження № 22ц/818/3945/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачка - ОСОБА_3 , представниця відповідачки - ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 червня 2020 року в складі судді Бородавки К.П.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної особи.

Позовна заява мотивована тим, що він є батьком ОСОБА_3 . На даний час є людиною похилого віку, непрацездатний, мешкає один, має проблеми зі здоров`ям, та пенсії у 2000,00 грн не вистачає йому для постійного лікування. З 2008 року стан його здоров`я різко погіршився, а у квітні 2014 року став вкрай нестабільним, у зв`язку з чим він постійно вимушений проходити коштовне стаціонарне лікування.

Вказав, що відповідачка, а також його син ОСОБА_5 та дружина з ним не мешкають, не допомагають та взагалі не спілкуються через конфлікт у родині, який стався 28 березня 2014 року. Оскільки син ОСОБА_5 допомагає його дружині, вимоги він висуває тільки до дочки.

Просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку/доходу відповідачки щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом; допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 2014 року його стан здоров`я погіршився, у зв`язку з чим йому потрібна матеріальна допомога на придбання ліків, томографію, аналізи та ультразвукове дослідження. Зазначив, що щомісячний дохід відповідачки складає більше 13 000,00 грн, її чоловік працевлаштований, що свідчить про наявність у неї можливості надавати допомогу на утримання непрацездатного батька. При цьому посилався на правові висновки Верховного Суду, згідно яких отримання батьком, матір`ю доходів, що перевищують прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.

15 липня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представниці відповідачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказала, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим. Зазначила, що позивачем не доведено потребу у матеріальній допомозі. Він має право на отримання ліків безоплатно або з незначною доплатою. Також має право на отримання субсидії. У нього є майно, яке може приносити дохід, а саме: земельна ділянка, будинок, автомобіль. Також він має право на отримання земельного паю. Вказала, що від її допомоги батько відмовляється та вимагає лише грошей. Зазначила, що вона працює вчителем, має на утриманні дочку та оплачує лікування матері. Вказала, що позивач свідомо намагається ставити себе у становище такої особи, що потребує матеріальної допомоги.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він потребує матеріальної допомоги, які б свідчили про необхідність покладення на відповідачку обов`язку утримувати батька шляхом сплати аліментів на його користь.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 квітня 1972 року перебуває у шлюбі зі ОСОБА_6 , від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а. с. 8, зворот, 82, том 1).

З дочкою, сином та дружиною ОСОБА_1 не мешкає та не спілкується через неприязні відносини. Як вбачається з листа Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 28 березня 2014 року звертався до поліції з приводу вчинення сварки з боку ОСОБА_3 . Співробітниками відділу прийнято рішення про припинення перевірки, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення (а. с. 27, том 1). ОСОБА_5 та ОСОБА_7 також звертались до уповноважених органів з повідомленнями про неправомірні дії ОСОБА_1 (а. с. 86-89, том 1).

ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою секретаря Геніївської сільської ради від 08 листопада 2019 року. Також за вказаною адресою зареєстровані син позивача ОСОБА_5 та онука ОСОБА_8 , які з 2003 року проживають у м. Харкові, тобто фактично ОСОБА_1 проживає один, як вбачається з акту обстеження, складеного депутатом Геніївської сільської ради, від 08 листопада 2019 року (а. с. 10, 11, том 1).

З копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16 січня 1991 року та довідки Комунального підприємства «Зміївське бюро технічної інвентаризації» від 13 жовтня 2017 року № 2628 вбачається, що житловий будинок за вищевказаною адресою належить на праві особистої власності ОСОБА_1 , про що зроблено запис до реєстрової книги №3 за реєстровим №311 від 12 січня 1991 року (а. с. 13, 77-80, том 1). Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,35 га (а. с. 81, том 1).

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу ВАЗ 21063, 1988 року випуску (а. с. 152, том 1).

З листа Геніївської сільської ради Зміївського району від 26 грудня 2019 року № 02-19/805 вбачається, що інформація про отримання ОСОБА_1 земельного паю в справах виконавчого комітету сільської ради відсутня (а. с. 163, том 1).

З копій виписок із історії хвороби № 3218 від 07 липня 2008 року, № 2005 від 23 квітня 2009 року, № 3825 від 20 серпня 2013 року, № 1951 від 12 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Зміївській центральній районній лікарні з діагнозом: ІБС, стенокардія напружена стабільна П ф. кл., атеросклеротичний коронакардіосклероз, СН 1 ст; диффузний кардіосклероз, СН П А ст, остеохондроз шийно-грудного відділу хребта, полісегментарний остеохондроз поперекового відділу хребта, астено-невротичний синдром; МКД, спонділоартроз, спондильоз, конкресценція L2 - L3 хребців, стеноз хребтового каналу на поперековому рівні, компресійний корінцевий синдром L5-S1 ліворуч, виражений больовий та міотонічний синдром, порушення статико-динамічної функції хребта. Рекомендовано дотримання ортопедичного режиму, ЛФК, подальше амбулаторне лікування у невропатолога за місцем проживання, санаторно-курортне лікування в профільних санаторіях, динамічне спостережння в ОКТЛ (а. с. 14-16, 19, том 1).

Із довідки ЛКК від 25 травня 2009 року вбачається, що ОСОБА_1 поставлено діагноз ИБС, прогресуюча стенокардія ІІ ф-ки, «дифузний кардіосклероз СНПА ст., астеноневротичний синдром. Протипоказання - тяжка фізична праця, підйом вантажів, робота на висоті, тривале перебування на сонці, нічні зміни (а.с.62, том 1).

Як вбачається з копії виписки з амбулаторної карти ОСОБА_1 від 04 квітня 2017 року він періодично звертався до лікарні, де знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуваннях з діагнозами: стенокардія, аритмія, тахікардія, гіпертонічна хвороба, остеохондроз грудного відділу хребта, ГРВІ, бронхіт, а саме: у 1986 році, у грудні 1987 року, у лютому 1994 року, у жовтні 2004 року, у липні 2006 року, у вересні-жовтні 2008 року, у квітні - травні 2009 року, у серпні - вересні 2013 року, у квітні та жовтні 2014 року,у березні та жовтні 2015 року, у квітні та листопаді 2016 року, у лютому 2017 року (а.с.17-18, том 1).

З копії довідки від 14 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Чугуївської центральної районної лікарні з діагнозом: полісегментарний остеохондроз, спонділоартроз попереково-крестцового відділу хребта, грижі дисків хребта, стеноз хребтового каналу на поперековому рівні, лівобічний любмоішіалгічний синдром (а. с. 20, том 1). З 15 березня 2019 року по 21 березня 2019 року ОСОБА_1 пройшов амбулаторне лікування в АЗПСН с. Геніївка (а. с. 22, том 1).

З довідки лікаря від 08 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 поставлено діагноз - пахова грижа (а.с.21, том 1). Згідно довідки Зміївської центральної районної лікарні від 27 листопада 2019 року ОСОБА_1 оглянуто лікарем - хірургом, поставлено діагноз - двухстороння пахова грижа; рекомендовано оперативне лікування (а.с.60, том 1).

На підтвердження понесення витрат на придбання ліків ОСОБА_1 надані копії фіскальних чеків за період березень-квітень 2019 року (а.с.23-26, том 1).

Як вбачається з копії довідки про доходи Пенсійного фонду України від 07 листопада 2019 року № 1272/02.9-20 сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2019 року склала 19 578,36 грн: у січні та лютому 2019 року - 1863,06 грн; з березня по червень 2019 року - 1963,06 грн; з липня 2019 року - 2000,00 грн (а. с. 12, том 1).

З копії довідки Управління соціального захисту населення Зміївської районної адміністрації від 05 грудня 2019 року № 08-20/7083 вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, на придбання скрапленого газу та рідкого пічного побутового палива (а. с. 61, том 1).

Як вбачається з листа Управління соціального захисту населення Зміївської районної адміністрації від 14 лютого 2020 року № 09-61/696 ОСОБА_1 отримував субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року. ОСОБА_1 відмовлено в наданні житлової субсидії з 01 листопада 2018 року у зв`язку з ненадання інформації про персональні дані всіх членів домогосподарства; інших заяв від нього до Управління не надходило (а. с. 153, том 1).

З копії довідки про доходи ОСОБА_3 від 10 грудня 2019 року № 0736/285 вбачається, що вона працює на посаді вчителя в Геніївській ЗОШ 1 - 2 ст.; сума доходу за період з січня 2019 року по листопад 2019 року становить 143 995,39 грн, (а. с. 75, том 1).

ОСОБА_3 має неповнолітню дочку, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається у 9 класі Комунального закладу «Геніївська ЗОШ І-ІІІ ступенів імені Героя Радянського Союзу І.І. Протопопова Зміївської районної ради Харківської області», що підтверджується довідкою навчального закладу від 03 грудня 2019 року № 01-18/253 (а. с. 84, том 1).

З копії довідки Управління соціального захисту населення Зміївської районної адміністрації від 03 січня 2020 року № 02-17/91 вбачається, що ОСОБА_3 не перебуває на обліку як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, на придбання скрапленого газу та рідкого пічного побутового палива (а. с. 113, том 1). ОСОБА_3 надано копії квитанцій на підтвердження витрат на сплату комунальних послуг, платником у яких є ОСОБА_10 (а. с. 114-125, том 1).

Як вбачається з копії довідки Пенсійного фонду України від 17 грудня 2019 року №1437/029-20 матір відповідачки та дружина позивача, ОСОБА_7 , перебуває на обліку в Зміївському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України в Харківській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01 червня 2019 року по 30 листопада 2019 року складає 14 204,12 грн (а. с. 76, том 1).

Як вбачається з виписок із медичної картки ОСОБА_7 від 15 березня 2017 року, № 3861 від 23 вересня 2019 року, № 3470 від 28 серпня 2019 року вона перебуває на обліку з приводу гіпертонічної хвороби ІІ ступеня СНПА з 1998 року, а також цукрового діабету, патології щитоподібної залози (а. с. 90); у серпні-вересні 2018 року та у вересні - жовтні 2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а. с. 92-93, том 1).

З копії довідки від 12 грудня 2019 року про доходи сина позивача та брата відповідачки - ОСОБА_5 , який займає посаду менеджера із збуту у фізичної особи - підприємця ОСОБА_11 вбачається, що загальна сума доходу за період з 01 червня 2019 року по 30 листопада 2019 року становить 12 618,79 грн (а. с. 94, том 1).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Таким чином, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги беруться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19.

Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як вбачається з матеріалів справи свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є непрацездатним за віком, має низку захворювань, та розмір отримуваної ним пенсії близько 2000,00 грн не дозволяє йому забезпечувати належний рівень життя та оплачувати лікування.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо стягнення аліментів з повнолітньої особи на утримання батьків необхідною умовою для задоволення вимог є саме потреба матері, батька в матеріальній допомозі, яка визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків, враховуючи отримання ними пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить чотирикімнатний будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,35 га, які позивач не позбавлений права здавати в оренду, отримуючи відповідний дохід.

Позивач має право на отримання земельного паю, однак не бажає його реалізувати, добровільно відмовляючись від можливості покращення свого майнового стану.

Також, у власності ОСОБА_1 є автомобіль. Доводи позивача, що належний йому автомобіль він не експлуатує у зв`язку зі станом здоров`я та технічним станом автомобіля, спростовуються матеріалами справи, зокрема, медичною документацією, яка не містить відомостей щодо наявності обмежень для позивача у керуванні автомобілем за станом здоров`я.

Крім того, ОСОБА_1 певний час отримував субсидію на сплату житлово-комунальних послуг, та на даний час не отримує лише через ненадання ним інформації про персональні дані всіх членів домогосподарства. Доказів того, що він як власник будинку, в якому інші члени його родини фактично не проживають, має об`єктивні перешкоди у наданні відповідних даних та оформленні субсидії, матеріали справи не містять.

Доводи відповідачки, що вона намагалась надавати позивачу допомогу, від якої він відмовляється через неприязні відносини, які склались між ними, підтверджені матеріалами справи.

З наданих позивачем виписок з медичних карток та довідок вбачається, що він має низку захворювань, у зв`язку з якими періодично проходить лікування, однак доказів того, що він потребує щомісячного придбання певних ліків, та їх вартості, і недостатності його доходів для покриття відповідних витрат, матеріали справи не містять.

Недоведення належними та допустимими доказами факту потреби матеріальної допомоги виключає можливість застосування частини першої статті 202 СК України та покладення на відповідачку обов`язку утримувати свого батька.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2018 року у справі № 640/919/17, провадження № 61-30295св18, від 07 листопада 2018 року у справі № 400/1621/16-ц, провадження № 61-18661св18.

Враховуючи, що сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку їх утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги, та доказів щодо недостатності доходів позивача для покриття його щомісячних витрат не надано, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 та відмову у їх задоволенні.

Посилання ОСОБА_1 на правові висновки Верховного Суду, згідно яких отримання батьком, матір`ю доходів, що перевищують прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги, є безпідставними, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову через ненадання ним доказів потреби у матеріальній допомозі з урахуванням усіх обставин справи, а не лише розміру його пенсії, що перевищує прожитковий мінімум.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, та його позов та апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 04 вересня 2020 року.