Суддя Черняк В. Г.
Провадження № 2/644/109/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Харків.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Черняка В.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Красовської К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 (том 1 а.с.2-3).

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чудовська М.В., ОСОБА_5 , у якому з урахуванням уточнень, просив суд визнати недійсним договір дарування частини квартири АДРЕСА_1 , витребувати від ОСОБА_1 на його користь ј частину квартири та вселити його у квартиру (том 1 а.с.40-41, 72-73, 189-191, том 3 а.с.49-52).

ОСОБА_5 також звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чудовська М.В., ОСОБА_2 , у якому з урахуванням уточнень, просив суд визнати недійсним договір дарування частини квартири АДРЕСА_1 , витребувати від ОСОБА_1 на його користь ј частину квартири та вселити його у квартиру (том 1 а.с.89-90, 185-187, том 3 а.с.53-56).

20.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 (том 3 а.с.40-42).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.11.2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , залишено без розгляду за заявою позивача ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_4 здійснила відчуження (дарування) спірної квартири на користь третьої особи ОСОБА_1 (том 3 а.с.106).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 09.12.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та вселення відмовлено. Позов ОСОБА_1 задоволено, визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат (том 3 а.с.114-117).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02.03.2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 09.12.2016 року залишено без змін, апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_5 відхилено (том 3 а.с.235-240).

Постановою Верховного Суду від 20.02.2019 року рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 09.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02.03.2017 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_6 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 09.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02.03.2017 року залишено без змін (том 4 а.с.101-106). Підставою для передання справи на новий розгляд стало те, що суди в повній мірі не визначились з правовою нормою, яка підлягає до застосування у даних правовідносинах.

15.04.2019 року ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила та просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування вказаною квартирою (том 4 а.с.145-150).

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які не є членами її родини, забезпечені іншим житлом. Відповідач ОСОБА_2 не мешкає у квартирі з 2013 року, відповідач ОСОБА_5 з 2010 року. Відповідачі комунальні платежі за квартиру не здійснюють, участі у догляді за квартирою не приймають. Тягар утримання квартири повністю покладений на ОСОБА_1 , як на власницю квартири. Вказані обставини позбавляють позивача ОСОБА_1 користуватись та розпоряджатись квартирою, що є перешкодою у користуванні власністю.

Відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 надав відзив на позов, у якому зазначає, що позивачем ОСОБА_1 не вірно обрано спосіб захисту нібито порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (том 4 а.с.158-159).

Третя особа ОСОБА_4 проти позову не заперечувала, просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 17.02.2020 року на 16-00 годин не з`явилась, надала суду письмові пояснення по суті справи та просила розглядати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання призначене на 17.02.2020 року на 16-00 годин не з`явились, про слухання справи повідомлялись належним чином, про що в матеріалах справах містяться відповідні розписки. Представник відповідача Барчук А.В. надала суду клопотання про закриття провадження у справі та просила суд розглядати клопотання у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання призначене на 17.02.2020 року на 16-00 годин не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином про, що в матеріалах справи міститься рекомендоване поштове повідомлення з відміткою про вручення судової повістки. Крім того, про час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_5 був повідомлений шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду. У встановлений судом строк ОСОБА_5 відзив на позовну заяву не подавав.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання призначене на 17.02.2020 року на 16-00 годин не з`явилась, про слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири від 05.03.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Марюхніч Ж.Є. за реєстровим номером 162 (том 2 а.с.231). У вказаному договорі дарування дарувальником виступила третя особа ОСОБА_4 .

Право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 54651920 від 05.03.2016 року (том 2 а.с.246-247).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком третьої особи ОСОБА_4 , шлюб між ними розірвано 02.04.2015 року. Відповідач ОСОБА_5 є сином третьої особи ОСОБА_4 від шлюбу з ОСОБА_2 . Третя особа ОСОБА_4 є матір`ю позивача ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на момент виникнення спірних правовідносин та на теперішній час не є членами сім`ї ОСОБА_1 на що і посилається позивач.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку, яка видана 29.09.2016 року Дільницею № 47 КП «Жилкомсервіс», відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 17.05.1994 року, відповідач ОСОБА_5 з 23.02.2008 року (том 3 а.с. 58).

Відповідача ОСОБА_2 знято з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 21.03.2017 року, що підтверджується інформацією Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 21.08.2019 року (том 4 а.с.232). Із пояснень позивача ОСОБА_1 вбачається, що відповідача ОСОБА_2 у 2017 році було знято з реєстрації на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 02.03.2017 року, яка в подальшому була скасована рішенням касаційної інстанції.

Відповідач ОСОБА_5 з 23.02.2008 року зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 21.08.2019 року (том 4 а.с.233). Із пояснень позивача ОСОБА_1 вбачається, що відповідача ОСОБА_5 у 2017 році також було знято з реєстрації на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 02.03.2017 року, яка в подальшому була скасована рішенням касаційної інстанції, проте відомості про це не містяться у Відділі обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Сторони по справі вселилась у спірну квартиру в якості членів сім`ї і набули право користуванням майном. В подальшому право власності на спірну квартиру на законних підставах перейшло до позивача ОСОБА_1 . Відповідачі не є членами сім`ї позивача ОСОБА_1 , не пов`язані з позивачем спільним побутом.

Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 спільним побутом із позивачем ОСОБА_7 не пов`язані, не є членами її родини, а тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України.

Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Разом з цим суд враховує, що відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 судами трьох інстанцій в задоволенні позову про їх вселення у спірну квартиру відмовлено, отже відповідачі право користування квартирою не мають в силу прийнятих судами рішень. В задоволенні позовних вимог відповідачів про визнання договору дарування спірної квартири недійсним також відмовлено.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву на те, що позивачем ОСОБА_1 не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, суд вважає не обґрунтованими. Разом з цим суд враховує, що підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а не саме по собі посилання на норму закону. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу.

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про закриття провадження у справі в чистині позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою, у зв`язку з тим, що у березні 2017 року відповідач ОСОБА_2 був знятий з реєстрації, суд зауважує наступне.

Виходячи з положень ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

На момент звернення позивача ОСОБА_1 до суду відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у квартирі, добровільно зніматися з реєстрації відмовлявся, крім того мав намір в судовому порядку вселитися у квартиру та оспорити факт законності набуття права власності власників квартири. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 чинив позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю.

Зняття відповідача ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду апеляційної інстанції, яке в подальшому було скасовано судом касаційної інстанції в цій частині, не є підставою для закриття провадження у справі в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, оскільки позивачем у позовній заяві порушувалось питання захисту її прав шляхом усунення перешкод у користуванні власністю та такі порушення прав позивача були встановлені судом. Захист порушених прав позивача можливий лише шляхом прийняття відповідного судового рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Суд враховує, що на теперішній час рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою, є скасованим. Разом з цим, суд враховує позицію позивача ОСОБА_1 , яка у своїх письмових поясненнях заперечувала проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 та наполягала на захисті своїх прав саме шляхом ухвалення судового рішення.

За таких обставин, суд, перевіривши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи та надані суду докази, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 16, 32, 321, 391, 406 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ), третя особа - ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі по 275,60 гривень з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, враховуючи п. 15.5. Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 лютого 2020 року.

Головуючий - суддя: В. Г. Черняк