Провадження № 2/641/278/2020 Справа № 641/6751/19
20 лютого 2020 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Григор`єва Б.П.,
за участю секретаря судового засідання Максимової Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просила: усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач з 28.03.2016 року, однак з часу реєстрації він в квартирі не проживає. Відповідач не є власником спірної квартири, не несе витрат по її утриманню, повністю припинив виконувати зобов`язання, пов`язані з реєстрацією за місцем проживання. Особистих речей відповідача в квартирі немає. Вона несе додаткові втирати по сплаті за комунальні послуги, оскільки розрахунок здійснюється відповідно до кількості зареєстрованих осіб. В зв`язку з чим вона звернулась до суду з відповідним позовом.
Ухвалою суду від 28.08.2019 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року відкрито провадження.
Ухвалою суду від 05.12.2019 року викликано свідків.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав.
Третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує, просив задовольнити.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1999 року № 3-99-167967 виданого Центорм (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації, Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради ОСОБА_4 Аллі Анатоліївні та ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 28.05.2019 року зазначено, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Факт не проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується актом від 27.05.2019 року складеного і засвідченого ОСОБА_7 Н.В., ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Згідно відповіді начальника Слобідського ВН ГУНП в Харківській області № 62/88/А3 від 24.07.2019 року зазначено, що згідно електронних обліків Слобідського ВП ГШУНП в Харківській області ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявами чи скаргами до ВП не звертався.
Згідно відповіді КНП «Міська поліклініка № 5» від 28.05.2019 року зазначено, що згідно даних форми первинної облікової документації № 031/о «Книга запису викликів лікарів додому» за період з 2017 по 0.70.6.2019 року викликів лікаря додому до ОСОБА_3 1992 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили факт не проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 . Свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність, не вірити показанням свідків у суду підстав не має. Показання надані свідками узгоджуються з письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст. 391 ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Частиною другою ст.405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно зі ст. 11 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-78, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 321, 386, 391, 405 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_11 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих те перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя: Б. П. Григор`єв