Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3912/18 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В.Б.
Категорія 39 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Борисюка Р.М. Галацевич О.М.

при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №285/3912/18

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Орепівської сільської ради (треті особи - приватний нотаріус Мякотіна Ніна Федорівна, Новоград-Волинська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на житловий будинок

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б. у м.Новоград-Волинський,

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, після уточнення позовних вимог просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.10.1994 року № 4-3612, видане на ім`я ОСОБА_2 , визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку за адресою АДРЕСА_1 від 15.05.1995 року, укладений між ОСОБА_2 та КСП «Мрія», визнати за нею право власності на будинок. В обґрунтування позову зазначала, що виконавчий комітет Орепівської сільської ради рішенням від 10.10.2017 року № 6 скасував рішення виконавчого комітету Орепівської сільської ради від 23.08.1989 року в частині визнання права власності спірного будинку за ОСОБА_6 . Оскільки рішення виконавчого комітету Орепівської сільської ради в частині визнання права власності за ОСОБА_6 скасовано, то свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.10.1994 року № 4-3612 видане державним нотаріусом Мякотіною Н.Ф. та договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 15.05.1995 року № 2-1320, укладений між ОСОБА_2 та КСП «Мрія» підлягають визнанню недійсними.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2020 року позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.10.1994 року № 4-3612 видане державним нотаріусом Мякотіною Н.Ф. Визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 15.05.1995 року № 2-1320, укладений між ОСОБА_2 та КСП «Мрія». В задоволенні позову в частині визнання права власності на будинок відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відмови у позові і ухвалити нове рішення про визнання права власності на будинок. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що після смерті ОСОБА_7 в 1987 та 1988 роках з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , а після смерті у 1994 році ОСОБА_8 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину лише ОСОБА_2 . Суд застосував норму права щодо спадкування у колгоспному дворі, яка не день смерті ОСОБА_8 , була виключена з Цивільного кодексу України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що мати позивачки ОСОБА_7 заповіла жилий будинок в с.Орепи Новоград-Волинського району Житомирської області та все майно в рівних частках ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (т. 1 а.с.8).

ОСОБА_7 , яка проживала в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с.23-27).

07 жовтня 1994 року державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори на ім`я дочки померлого ОСОБА_6 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Орепівської сільської Ради 23 серпня 1989 року ОСОБА_6 на підставі рішення Орепівської сільської ради №33 від 23.08.1989.

15 травня 1995 року ОСОБА_2 продала належний їй на підставі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину житловий будинок АДРЕСА_1 колективному сільськогосподарському підприємству «Мрія» (т.1 а.с.4-6).

Рішенням виконавчого комітету Орепівської сільської ради від 10 жовтня 2017 року №36 скасовано рішення виконавчого комітету Орепівської сільської ради №33 від 23 серпня 1989 року «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки громадян с.Орепи Новоград-Волинського району Житомирської області», а саме п.123 - визнання права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 (т.1 а.с.10).

Як вбачається зі змісту частково скасованого рішення виконавчого комітету, саме це рішення стало підставою для видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок ОСОБА_8 та подальшу його реєстрацію в БТІ (т. 1 а.с.29).

Рішення суду в частині визнання свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу недійсними не оскаржено в апеляційному поряду і набрало законної сили.

Що стосується вимоги про визнання права власності на будинок, то жилий будинок по АДРЕСА_1 належав до майна колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що підтверджено записами в погосподарських книгах (т.2 а.с.68-72). Останнім членом колгоспного двору був ОСОБА_6 .

Майно двору належало на праві спільної сумісної власності його членам, тобто ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (ст.120 ЦК Української РСР 1963 року).

Відповідно до ст.563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривалося, а спадкувалося лише особисте майно членів колгоспного двору, якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в п.6 6 Постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст.563 ЦК України про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. В разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, після смерті ОСОБА_7 спадщина на жилий будинок не відкривалась. Спадщина на будинок відкрилась після смерті у 1994 році останнього члена колгоспного двору ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права і зробив правильний висновок про безпідставність позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування.

Рішення в оскаржуваній частині ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: