Провадження №2/523/3897/20
У Х В А Л А

"31" серпня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді Мурманової І.М.,

при секретарі Нестеренко Л.В.,

розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Швець Олександра Володимировича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В інтересах ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, звернувся адвокат позивача ОСОБА_4 . В обґрунтування позову зазначив, що 28.11.2003 року згідно договору дарування № 5644 ОСОБА_5 подарувала а ОСОБА_1 отримала в дар 227/1000 частин будинковолодіння під АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею: 1035 кв.м., за фактичним використанням. Земельній ділянці, на якій розташований будинок, присвоєно кадастровий номер: :18:012:0005, цільове призначення - 02. 01 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських спору, загальна площа земельної ділянки 0,1 га. Представник зазначає. що співвласниками даної земельної ділянки є відповідачі по справі, яким належить по 1/3 частки вказаної земельної ділянки. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку, на якій розташований будинок позивача. У зв`язку з тим, що відповідачі здійснюють успадкування земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості позивача, вона змушена звернутись до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на частину земельної ділянки.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження

Представник позивача, ОСОБА_4 одночасно з позовною заявою звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_5 , (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 1/3 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :18:012:0005, цільове призначення - 02. 01 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальна площа земельної ділянки 0,1 га; та заборони приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. видавати будь-яким особам свідоцтво про право на спадщину за заповітом або за законом на спадкове майно, що відкрилось після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набранням рішенням суду законної сили. В обґрунтування клопотання представник позивача зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому призведе до неможливості виконання рішення суду, у разі його ухвалення на користь позивача, а також, позбавить позивача права користуватись своєю власністю, оскільки у разі видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, призведе до неефективного захисту прав позивача у обраний ним спосіб. Щодо зустрічного забезпечення позовних вимог, представник зазначив, що зустрічне забезпечення відсутнє, оскільки забезпечення позову не спричинить відповідачам збитків, а відтак пропозиції зустрічного забезпечення позивачем не пропонуються.

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.07.2020 року, кадастровий номер земельної ділянки: :18:012:0005, місце знаходження: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, форма власності: приватна. Відомості про право власності/право постійного користування: ОСОБА_3 , 1/3 частка у спільній власності, ОСОБА_5 (померла) 1/3 частка у спільній власності, ОСОБА_2 , 1/3 частка у спільній власності.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.05.2017 року, житловий будинок загальною площею: 174, 4 кв.м., житловою площею: 85, 5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 227/1000 належить ОСОБА_1 на праві спільної власності.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб - п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно вказаної постанови, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З наданих до суду документів, вбачається, що позивач є співвласником житлового будинку, розмір частки якого становить 227/1000, що розташований на земельній ділянці, співвласниками якої є відповідачі по справі, таким чином, суд дійшов висновку, що забезпечення позову не призведе до погіршення становища відповідачів по справі.

Вивчивши матеріали справи, заяву представника позивача, суд дійшов висновку, що клопотання в частині накладення арешту на 1/3 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованим, законним та співрозмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки спір між сторонами по справі є спір саме з приводу 1/3 частини земельної ділянки, на якій розташовано будинок позивача, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, оскільки спірний об`єкт нерухомості до розгляду спору по суті може бути відчужений на користь третіх осіб, а відтак й порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду. В іншій частині клопотання про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу видавати будь-яким особам свідоцтво про право на спадщину за заповітом або за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки до спадкової маси можуть входити інші об`єкти з приводу яких спір відсутній.

Керуючись ст.ст. 8, 149, 151, 153, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Швець Олександра Володимировича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на належну ОСОБА_5 1/3 частку у спільній власності земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :18:012:0005, місце знаходження: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу видавати будь-яким особам свідоцтво про право на спадщину за заповітом або за законом відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: