Справа № 664/2392/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Олешки Херсонської області

Цюрупинський районний суд

Херсонської області

у складі:головуючого судді Бойко В.П.

при секретарі Сорока М.С.

без сторін

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олешки Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В позові заявлено, що 13.11.2017 року ОСОБА_2 вчинив злочин, в ході якого спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1 . Вина відповідача встановлена вироком суду, що був змінений судом апеляційної інстанції. Внаслідок скоєння злочину завдано матеріальну шкоду в сумі 11333,24 гривень та моральну шкоду в сумі 50000 гривень, які і просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень.

Від представника позивача надано заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує.

Відповідач в минулих судових засіданнях проти позову заперечив. Пояснив, що заявлена матеріальна та моральна шкода нічим не підтверджена. Чеки, надані позивачем не мають конкретизації та зв`язку із лікуванням, а моральна шкода необгрунтована, оскільки позивач жодного разу не виявляв до нього жодних претензій. Надано письмове заперечення. Просить справу розглянути за його відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06.02.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Вироком, що вступив в законну силу (із врахуванням змін відповідно до ухвали Херсонського апеляційного суду від 22.04.2019 року) встановлено, та відповідно не потребує доведенню такі обставини: 13 листопада 2017 року близько 16:30 години в м. Олешки Херсонської області ОСОБА_2 , перебуваючи біля подвір`я житлового будинку АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_1 , з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, розуміючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, умисно дерев`яною битою наніс один удар по лівій руці в область променевої кістки, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, зазначеною битою наніс ряд ударів по спині та потилиці потерпілого, та, не зупиняючись, наніс ОСОБА_1 наступний удар битою по правій руці в область передпліччя, після чого ОСОБА_2 , продовжуючи знаходитись навпроти потерпілого, наніс прямий удар битою по лівій руці в область ліктя, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ліктьового відростку лівої ліктьової кості, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 435 від 22.12.2017 року відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Згідно ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

Крім того, з огляду на положення статті 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11,22,599,1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року.

З письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінального провадження позивач не звертався із відповідним цивільним позовом. Звернувся в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки йому була заподіяна така шкода, внаслідок злочинних дій відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тож, суд вважає, що позивачем доведено заподіяння йому відповідачем матеріальної шкоди. В той же час , розмір матеріальної шкоди суд вважає обгрунтованим частково. Зокрема медичні витрати прямо випливають із завданого злочину, але чеки із продуктами харчування суд прийняти не може, оскільки такі витрати є безумовними та пов`язаними із самим фактом життя людини. Витрати на харчування не залежать від спричинення шкоди особі. Загалом, доведеною суд вважає суму витрат відповідно чеків в сумі 8456,29 гривень. Чеки з продуктових магазинів судом не враховуються.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст.16, 1168 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як визначається п.3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, в наслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, у позивача довгий час був порушений звичний для нього устрій життя. Він змушений був нервувати, оскільки в результаті злочинних дій відповідача поніс непередбачувані матеріальні витрати на лікування та зазнав фізичних страждань.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних та фізичних стражданнях.

Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичнорго болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року).

З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених ним у зв`язку з цим страждань.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивачки, характеру психологічної травми, яку вона отримала у зв`язку із заволодінням її майном.

Однак, суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 7000 гривень.

Стягнення витрат на правову допомогу слід задовольнити пропорційно задоволеним вимогам.

Судові витрати слід розподілити так. Від судового збору за матеріальну шкоду в сумі 768,40 гривень позивач звільнений. За вимогу щодо моральної шкоди судовий збір має становити 1921,00 гривень. Отже, 768,40 гривень слід стягнути з відповідача в дохід держави за матеріальну шкоду, а 1921,00 стягнути в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам з позивача та відповідача відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,82, 89, 264,265,268,272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 8456,29 гривень матеріальної шкоди та 7000,00 гривень моральної шкоди, а всього 15456,29 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 268,94 гривень та 768,40 гривень, а всього 1037,34 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 2500,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1652,06 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.П.Бойко