ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/876/15-ц Номер провадження 22-ц/814/454/20Головуючий у 1-й інстанції Любицький В.О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павелка Руслана Сергійовича

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року у складі судді Любицького В.О.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив про стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 28 січня 2015 року відповідач ОСОБА_2 за його дорученням транспортував насіння кукурудзи з Лохвицького району Полтавської області до м. Одеси, керуючи належним йому, позивачу, автомобілем МАН 18.463 з напівпричепом самоскидом БОДЕКС, та на автодорозі Т-1716 на території Семенівського району Полтавської області скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої автомобіль та автопричіп-самоскид отримали значні механічні ушкодження. Вказував, що ДТП трапилася з вини ОСОБА_2 , а тому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд про стягнення з відповідача завданих матеріальних збитків в сумі 758 094,94 грн., з них: на відновлювальний ремонт автомобіля MAН 18.463 в сумі 333 177,22 грн., ремонт автопричепа-самоскида BODEX в сумі 363 819,71 грн., вартість послуг автокрана в сумі 4 500 грн., вартість послуг евакуатора в сумі 7 980 грн., вартість висновків експертного товарознавчого дослідження в сумі 2 300 грн., вартість пошкодженого вантажу - зерна кукурудзи у сумі 33 456,74 грн. та вартість втраченого дизельного пального у сумі 12 862,20 грн.

Справа судами розглядалась неодноразово, останнім рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вина ОСОБА_2 у виникненні ДТП, внаслідок якої була заподіяна шкода ОСОБА_1 , як власнику і користувачу транспортних засобів, якими керував відповідач, не доведена достатніми та допустимими доказами. Висновок ВДАІ з обслуговування Семенівського району УДАІ УМВС України в Полтавській області від 02 лютого 2015 року про вину водія ОСОБА_2 у виникненні дорожньої пригоди, суд відхилив, оскільки цей висновок не підтверджений відповідним судовим рішенням, і за фактом ДТП протокол про адміністративне правопорушення про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не складався і відповідач до адміністративної відповідальності не притягувався.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що сторони у справі фактично перебували в трудових відносинах, які у передбаченому законом порядку не оформлені, у зв`язку з чим відсутні підстави майнової відповідальності відповідача по справі перед позивачем за заподіяну майнову шкоду.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 20 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення вартості пошкодженого вантажу - зерна кукурудзи у розмірі 33 456,74 грн. та вартості втраченого в результаті перекидання автомобіля дизельного пального у розмірі 12 862,20 грн. - залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Павелко Р.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування доводів скарги посилався на те, що судом першої інстанції не враховано, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок винних дій відповідача у справі, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем та під час руху не витримав безпечної швидкості, не справився з керуванням автомобіля та допустив перекидання автомобіля і причепа, а тому відшкодування шкоди має бути покладено саме на ОСОБА_2 .

Крім того, вказував, що висновок суду про те, що шкода була завдана відповідачам під час виконання ним фактичних трудових обов`язків у ФОП ОСОБА_1 є помилковим, оскільки правовідносини сторін носили цивільно-правовий характер.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2017 року рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року було скасоване та ухвалене нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 377 843,50 грн. на відшкодування вартості ремонтних робіт з відновлення причепа БОДЕКС, 3 990 грн. - вартість за послуги евакуатора, 2 250 грн. - вартість послуг автокрана, 1 150 грн. - відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження, 3 836,70 грн. - судових витрат.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 , а саме: про стягнення витрат за пошкоджений сідловий тягач - автомобіль «МАН 18.463» 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та витрат, пов`язаних з його евакуацією та відновленням - відмовлено з інших правових підстав.

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 377 843,50 грн. на відшкодування вартості ремонтних робіт з відновлення причепа БОДЕКС, 3 990 грн. вартості за послуги евакуатора, 2 250 грн. вартості послуг автокрана, 1 150 грн. на відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження та 3 836,70 грн. судових витрат скасовано та передано справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, переглядаючи справу у зазначеній частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником причепа-самоскида марки «BODEX» 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На підставі договору від 01 жовтня 2012 року, укладеного у простій письмовій формі, ОСОБА_1 орендував у ТОВ «ТР-ТРАНС» вантажний автомобіль (сідловий тягач) марки МАН 18.463 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 строком до 30 вересня 2017 року.

27 березня 2014 року ФОП ОСОБА_1 , як виконавець, уклав договір № 27.03/14 про надання послуг з перевезення вантажів (зернових, олійних культур і продуктів їх переробки та ін.) із замовником - ТОВ «Юпітер-транс».

За умовами вказаного договору позивач зобов`язався надати технічно справні та обладнані відповідно до передбачених законодавством вимог транспортні засоби у строк та на умовах згідно з заявками замовника (додаток № 1), погодженими виконавцем.

Згідно заявки на перевезення вантажу № 3 від 27 січня 2015 року (додаток № 1 до договору про надання послуг з перевезення вантажів № 27.03/14 від 27.03.2014 р.) ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Юпітер-транс» погодили перевезення зерна кукурудзи з с. Камишня Полтавської області до м. Южне Одеської області трьома вантажними автомобілями, у тому числі автомобілем МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час перевезення вантажу, 28 січня 2015 року близько 23 год. 30 хв. в с. Герасимівка Семенівського району Полтавської області водій ОСОБА_2 допустив перекидання автомобіля і причепа, в результаті чого транспортні засобі зазнали механічних ушкоджень, а вантаж, що перевозився, висипався на проїжджу частину та частково був пошкоджений, зокрема, дизельним пальним, що вилилося із баків автомобіля.

Висновком № 030515 експертного автотоварознавчого дослідження від 4 березня 2015 року встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля МАН 18.463, реєстраційний номер НОМЕР_3 - 333 177,22 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, - 292 630 грн., ринкову вартість - 158 867,35 грн.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 040515 від 9 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту належного позивачеві на праві власності напівпричепа-самоскида БОДЕКС реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 363819,71грн.

Як вбачається з договору на ремонт транспортного засобу № 05/03/2015 від 5 березня 2015 року, укладеного між власником напівпричепа-самоскида ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 , акту надання послуг № 01/03 від 25 березня 2015 року, рахунку на оплату № 02/03 від 30 березня 2015 року, вартість ремонтних робіт з відновлення причепа BODEX склала 377 843,50 грн.

Позивачем також було понесено витрати на залучення автокрана для ліквідації наслідків аварії у розмірі 4500грн., на використання евакуатора у розмірі 7980 грн., та на оплату висновків експертного автотоварознавчого дослідження - 2300 грн.

На час події ДТП транспортний засіб BODEX, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 7787493 за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб (а.с. 248, 249 т. 2).

За правилами статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за завдану шкоду особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків (стаття 1172 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд першої інстанції виходив з того, що сторони фактично перебували у трудових відносинах, які у передбаченому законодавством порядку не оформлені.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ґрунтуються на тому, що трудові відносини між сторонами відсутні, відповідач самостійно організовував свою роботу та виконував її на власний ризик за цивільно-правовим договором, укладеним в усній формі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_2 вказував, що на час події ДТП працював у ОСОБА_1 водієм, останній організовував його роботу без оформлення трудового договору, визначав тривалість робочого часу, обсяг робіт, погоджував дні відпочинку, періодично виплачував аванс та заробітну плату.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги та висновкам суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору, згідно якого договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (частини перша, третя статті 843 ЦК України).

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (стаття 909 ЦК України).

Згідно статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт - постанова КЦС ВС від 08 травня 2018 року у справі № 127/21595/16-ц (провадження № 61-10203св18).

У цивільно-правовому договорі роботодавця цікавить результат, отриманий внаслідок проведених робіт. Предметом трудових договорів є сам процес трудової діяльності працівника (посадові обов`язки, початок та закінчення робочого дня, тривалість перерви, надання щорічної відпустки, тощо) - постанова ВП ВС від 31 жовтня 2018 року у справі № 541/459/17 (провадження № 14-370цс18).

По справі встановлено та не спростовуєтся доводами апеляційної скарги, що, починаючи з 2013 року ОСОБА_1 систематично залучав ОСОБА_2 до роботи водієм з перевезення вантажів автомобілем МАН 18.463 без укладення трудового договору чи цивільно-правового договору на виконання конкретної роботи чи об`єму робіт.

28 січня 2015 року на виконання договору про надання послуг з перевезення вантажів № 27.03/14 від 27.03.2014 р. із замовником ТОВ «Юпітер-транс» виконавець ФОП ОСОБА_1 надав транспортні засоби, зокрема, автомобіль МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 з автопричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

При цьому, за умовами договору перевезення вантажів ФОП ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання забезпечити технічну справність та обладнання транспортних засобів відповідно до передбачених законодавством вимог, їх заправку пальним, а замовник ТОВ «Юпітер-транс» - забезпечити за власний рахунок охоронювану стоянку транспортних засобів у період, коли останні не використовуються та (або) у нічний час, забезпечити протипожежну безпеку на місцях стоянки автомобілів виконавця і в місцях завантаження/розвантаження вантажів на/з автомобілів, а також виконання всіх передбачених законодавством вимог з охорони праці та безпеки руху, проводити необхідні інструктажі водіїв транспортних засобів з охорони праці та безпеки руху, а також проведення щоденних передрейсових медоглядів водіїв транспортних засобів виконавця.

Матеріали справи не містять доказів, які свідчать, що у водія ОСОБА_2 , крім професійних, виникли будь-які інші обов`язки, пов`язані з перевезенням вантажу, і що доручена робота організовувалась ним самостійно та виконувалась на власний розсуд та ризик, тобто у спірних правовідносинах відповідач не був стороною цивільно-правового договору. З огляду на характер виконуваної відповідачем роботи, її систематичність, забезпечення умов праці, необхідних для виконання роботи, саме позивачем ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що на час події ДТП між сторонами існували правовідносини, які притаманні трудовому договору, без їх юридичного оформлення, шкоду позивачеві було завдано під час виконання відповідачем - водієм ОСОБА_2 своїх трудових обов`язків, а тому, підстав для покладення на нього відповідальності по відшкодуванню шкоди в межах заявлених позовних вимог апеляційним судом не вбачається.

У частині, що переглядається апеляційним судом, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю правових підстав відповідальності відповідача перед позивачем щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів, колегією суддів апеляційного суду не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павелка Руслана Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 377 843,50 грн. на відшкодування вартості ремонтних робіт з відновлення причепа БОДЕКС, 3 990 грн. вартості за послуги евакуатора, 2 250 грн. вартості послуг автокрана, 1 150 грн. на відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження та 3 836,70 грн. судових витрат - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.В. Прядкіна

Л.М. Хіль