Дата документу 21.02.2020 Справа № 317/3920/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 317/3920/19Головуючий у 1-й інстанції Сакоян Д.І.
Пр. № 22-ц/807/853/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 грудня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-5), в якому просила стягнути з ТОВ «Дієса» середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12 липня 2018 року по день винесення судового рішення, який станом на 09 грудня 2019 року складає 69953,94 грн. та стягнути з ТОВ «Дієса» моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., всі судові витрати покласти на відповідача.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Сакоян Д.І. (а.с. 17).

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 16 грудня 2019 року (а.с. 18-19) цивільну справу за вищезазначеним позовом передано на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 22-29) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для подальшого розгляду до Запорізького районного суду Запорізької області.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 31).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2020 року (а.с. 32) відкрито апеляційне провадження у цій справі в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

03 лютого 2020 року після відкриття апеляційного провадження у цій справі, на адресу апеляційному суду поштою надійшла заява відповідача ТОВ «Дієса» про відвід у цій справі головуючого судді (судді-доповідача) Запорізького апеляційного суду Гончар М.С. (а.с. 37-43).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 лютого 2020 року (а.с. 44) цей відвід судді Гончар М.С. колегією суддів апеляційного суду, що розглядає справу, визнано необґрунтованим та дану справу для вирішення питання про відвід судді Запорізького апеляційного суду Гончар М.С. у цій справі передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2020 року (а.с. 47-78 головуючий суддя (суддя-доповідач) Поляков О.З.) у задоволенні заяви ТОВ «Дієса» про відвід судді Запорізького апеляційного суду Гончар М.С. відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 50) дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ТОВ «Дієса» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 57-63).

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Інших відводів учасниками цієї справи суддям апеляційного суду та самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1,3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, передаючи вищезазначену цивільну справу за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, керувався ст. ст. 27, 28, 31, 187, 259, 260 ЦПК України та виходив із такого.

За приписами ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, ч. 1 ст. 28 ЦПК України визначає, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Дієса» має місцезнаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 45.

За відомостями, що містяться у паспорті громадянина України, ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомостей про те, що ОСОБА_1 на час подання до Запорізького районного суду Запорізької області позову, а саме станом на 16.12.2019 року має зареєстроване місце перебування у Запорізькому районі Запорізької області, матеріали позову також не містять.

Посилання у позові на те, що під час розгляду справи № 317/2593/17 місцевим та апеляційним судами було встановлено, що ОСОБА_1 проживає у смт. Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області до уваги суд не приймав, адже дане питання вирішувалось станом на листопад 2018 року. Крім того, у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України ухвала Запорізького апеляційного суду від 09.01.2019 року, на яку посилається позивач, не має для даної справи жодного преюдиційного значення, оскільки вона не є остаточним рішенням по суті спору.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що наразі до позову не додано доказів того, що на час звернення із позовом ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання або зареєстроване місце перебування у Запорізькому районі Запорізької області. Більше того, до позову не додано й доказів її фактичного проживання на території Запорізького району Запорізької області.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вищезазначена цивільна справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не спростовують обставин, правильно встановлених судом першої інстанції у цій справі, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, є безпідставними, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

В силу вимог ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підсудність справ загальним судом за вимогами ст. 28 ч. 1 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача) визначається за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання чи перебування позивача, а не за фактичним місцем проживання чи перебування позивача, як безпідставно наполягає позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі у цій справі з посиланням на:

- довідку Обслуговуючого садівничого кооперативу «Мукомол» без дати та без номеру (а.с.25), за змістом якої остання дана ОСОБА_1 у тому, що вона дійсно мешкає з травня 2016 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 , замість належного доказу довідки відповідного органу державної реєстрації на підтвердження, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання її на дату подачі вищезазначеного позову у цій справі є будь-яка адреса у Запорізькому районі Запорізької області;

- постанову Запорізького апеляційного суду від 09 січня 2019 року в іншому складі суддів в іншій цивільній справі ЄУН № 317/25593 з приводу вирішення аналогічного питання Особи 3 з ТОВ «Дієса» (а.с. 13-14), яка в силу вимог ст. 82 ч. 7 ЦПК України не носить преюдиційного значення для вирішення цієї справи судом, оскільки, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив, що дана справа йому не підсудна та в порядку ст. 31 ч. 1 п. 1 ЦПК України передав дану справу на розгляд до суду - за зареєстрованим у установленому законом порядку місцем проживання позивача у цій справі у Дніпропетровській області (а.с. 6 зворот).

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_1 , що вона не позбавлена права у подальшому звертатись до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який буде розглядати дану справу, із клопотанням про її участь у цій справі в режимі відеоконференції чи розгляд цієї справи за її відсутністю взагалі.

При вищевикладених обставинах, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України, а тому апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування цієї ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію яких за рахунок відповідача ТОВ «Дієса» будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Крім того, встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі не було сплачено судовий збір у розмірі 384,20 грн.

(розрахунок:

- відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду оплачується, фізичною особою виходячи з 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом станом на час подачі апеляційної скарги у цій справі поштою 30.12.2019 року (а.с. 29);

- згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік » розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становив 1921,00 грн.),

на що апеляційний суд не звернув належної уваги при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача у цій справі.

При цьому, встановлено, що безпідставним є посилання ОСОБА_1 у цій справі в її апеляційній скарзі (а.с.22) на п. 1 ч. 1 п. 5 Закону України «Про судовий збір», як підставу звільнення її від сплати цього розміру судового збору у цій справі.

Оскільки, за цим пунктом від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються лише позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивачем ОСОБА_1 у цій справі заявлено зовсім інші позовні вимоги, а саме: про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та про стягнення моральної шкоди (а.с.1-5).

За таких обставин, в силу вимог ст. 141 ЦПК України в разі відмови у задоволенні вищезазначеної апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 у цій справі, з останньої у дохід держави слід стягнути цей розмір судового збору.

Керуючись законом України «Про судовий збір», ст. ст. 7 ч. 13, 12, 141, 353, 367, 369 ч. 2, 371-372, 374-375, 381-384, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 грудня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави (реквізити банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: Отримувач коштів: УК у м. Запоріжжя/Вознесенівс./ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38025409; Банк отримувача коштів: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) : 899998; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Рахунок (IBAN): UA0008007; Призначення платежу: *;101) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 384,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 21.02.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.