У Х В А Л А

14 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 201/3044/16-ц

провадження № 61-1679ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 250 452,20 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 20 травня 2008 року в розмірі 250 452,20 грн, що складається: з тіла кредиту 203 612,71 грн, заборгованості за відсотками - 46 839,49 грн.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року та постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року скасовані в частині позову АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та справа в цій частині передана на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року та постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року залишено без змін.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року залишено без змін.

20 січня 2020 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі -АТ «ОТП Банк») звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції на час подання касаційної скарги) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 250 452,20 грн. Справа є незначної складності і ціна позову не перевищує п`ятсотрозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України вказана справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, суд не встановив і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Верховний Суд взяв до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, проте не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник