ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/118/20 Справа № 188/472/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Полубан М. П. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Алмаз", третя особа Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Алмаз", третя особа Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсним. Просив визнати недійсною додаткову угоду від 30.04.2015 р. до Договору оренди землі 02.02.2008 р., що була укладена між ним та ТОВ "Алмаз", яка зареєстрована у реєстраційній службі Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 06.06.2015 р. за індексним номером 9588247 по оренді земельної ділянки, згідно Державного акту на право приватної власності на землю - ДП № 054843 від 30.12.2003 р., виданого Петропавлівською райдержадміністрацією Дніпропетровської області площею 5.09 га та розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області кадастровий номер - 0 :05:001:0242; скасувати рішення державного реєстратора за індексним № 21146276 від 07.05.2015 р. про реєстрацію додаткової угоди до Договору оренди землі між відповідачем - ТОВ "Алмаз" та позивачем - ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (том 1 а.с.2, 53).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Алмаз", третя особа Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсним - відмовлено (том 1 а.с.81-83).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити (том 1 а.с.90-91).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, розміром 5.090 га , що підтверджується Державним актом на право власності на землю - ДП № 054843 від 30.12.2003 р., що виданий Петропавлівською райдержадміністрацією Дніпропетровської області та розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та має кадастровий номер 0:05:001:0242 (том 1 а.с.6).

02 лютого 2008 року між сторонами укладено договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_1 надає, а ТОВ "Алмаз" приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Дмитрівської с/ради, строком на 10 років. В договорі визначена: орендна плата, умови використання земельної ділянки, обмеження (обтяження) щодо її використання та інші права та обов`язки сторін (том 1 а.с.3-4).

30 квітня 2015 року сторони підписали додаткову угоду до договору оренди землі від 02.02.2008 р., якою внесли зміни до вищезазначеного договору, а саме (основні ): п. 1.2 " - договір укладено на 17 років "; п. 1.4 , п. 1.5 - щодо зміни орендної плати; п. 1.9 - порядок та умови припинення договору;

Додаткова угода, згідно записів, підписана від імені орендодавця - ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Васильківським УМВС України в Дніпропетровській області 10.07.2001 р., і.п.н. - НОМЕР_2 , з боку орендаря, тобто ТОВ "Алмаз" - директор ОСОБА_2 (том 1 а.с.5).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що оспорювана додаткова угода внесена до державного реєстру речових прав реєстраційною службою Петропавлівського РУЮ Дніпропетровської області (том 1 а.с.7).

В Книзі реєстрації договорів оренди по ТОВ "Алмаз" є запис про державний акт - за № 132 значиться ОСОБА_1 та зазначаються його реквізити (том 1 а.с.42-44).

Згідно видаткового касового ордеру від 19.04.2016 р., ОСОБА_1 в рахунок орендної плати за земельний пай 2015 р. отримав 3253,45 грн.

В ході судового розгляду в суді першої інстанції позивач визнав той акт, що він дійсно отримав вищезазначену суму та підписував вказаний документ.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що права позивача, у розумінні вимог ст. 3 ЦПК України (2004) не порушені, а тому обраний ним спосіб захисту прав не відповідає фактичним обставинам. Крім того, позивачем не надано суду достатніх та належних доказів, якими було б зазначено, що оспорювана додаткова угода від 30.04.2015 р. грубо порушує його права та гарантії.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1-2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї сторони може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч.2 ст.207 ЦК України).

Нормами ч.1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року №6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Згідно висновку експерта №2940-17 від 22.08.2017 за результатами проведеної почеркознавчої експертизи по даній цивільній справі, призначеної за клопотанням ОСОБА_1 , підпис від імені ОСОБА_1 в загальній графі "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" додаткової угоди від 30 квітня 2015 року до договору оренди від 02 лютого 2008 року, кадастровий номер земельної ділянки №:05:001:0242, - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (том 1 а.с156-159).

За клопотанням ТОВ "Алмаз", ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року призначено додаткову судову почеркознавчу експертизу (том1 а.с.207-209).

Згідно висновку експерта №1126-18 від 14.05.2018 року, підпис від імені ОСОБА_1 загальній графі "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" в першому (а.с.149), другому (а.с.200) примірниках додаткової угоди від 30.04.2015 до договору оренди від 02.02.2018, кадастровий номер земельної ділянки №:05:001:0242, - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Ознаки, які б свідчили про виконання даних підписів під впливом збиваючих факторів природнього (до яких зокрема відноситься хворобливий стан виконавця, стомлення, температурні навантаження, алкогольне сп`яніння, дія фармакологічних препаратів, емоційний стан виконавця тощо) або зі зміною виконавцем ознак власного почерку, - не виявлені (том 1 а.с.216-221).

Таким чином встановлено, що позивач не підписував додаткову угоду від 30.04.2015 року до договору оренди земельної ділянки, довіреності на її підписання нікому не надавав, що свідчить про відсутність волі орендодавця на її укладення, тому наявні правові підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Посилання суду першої інстанції, що позивач отримав грошові кошти в рахунок орендної плати за земельний пай 2015 р., не свідчать про його волевиявлення щодо укладання додаткової угоди. Крім того, видатковий касовий ордер про видачу коштів позивачу, складений 19 квітня 2016 року, а до суду позивач звернувся 22 квітня 2016 року. Про наявність додаткової угоди позивачу стало відомо саме 19 квітня 2016 року, що зазначено ним в позовній заяві.

За змістом ч.1 ст. 319, ч.1, 2 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.34 Закону України Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

За ч.1 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву.

Докази про повідомлення позивача, як власника земельної ділянки щодо подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій щодо оспорюваної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки державним реєстратором суду не надані.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора за індексним № 21146276 від 07.05.2015 р. про реєстрацію додаткової угоди до Договору оренди землі між ТОВ "Алмаз" та ОСОБА_1 є похідною від вимоги про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною є правильною, такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджений судовий збір в розмірі 1708,72 грн. та витрати пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 3961,60 грн. (том 1 а.с.1,28,99,151).

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Алмаз", третя особа Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсним - задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду від 30 квітня 2015 року до Договору оренди землі 02 лютого 2008 року, що укладена між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Алмаз", яка зареєстрована у реєстраційній службі Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 06 травня 2015 року за індексним номером 9588247 по оренді земельної ділянки площею 5.09 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області кадастровий номер - :05:001:0242.

Скасувати рішення державного реєстратора за індексним № 21146276 від 07.05.2015 р. про державну реєстрацію додаткової угоди від 30 квітня 2015 року до Договору оренди землі 02 лютого 2008 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Алмаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1708,72 грн. за сплату судового збору та витрати пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 3961,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: