Справа № 180/880/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Головне Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому диплома НОМЕР_1 виданого Лубенським технічним училищем №2 16.03.1983 року. Свої вимоги мотивує тим, що під час перерахунку пенсії щодо зміни виду розрахунку не було зараховано період його навчання у Лубенському училищі, в зв`язку з невірним написанням його імені в дипломі « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідне йому для подальшої реалізації права на пенсійне забезпечення, тому він звернувся до суду з відповідною заявою.

Заявник до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив заявлені вимоги задовольнити.

Представник заінтересованої особи надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, прийняти рішення на розсуд суду.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16 березня 1983 року заявник отримав диплом НОМЕР_1 про закінчення Лубенського технічного училища №2, в якому зазначено українською мовою « ОСОБА_1 », російською мовою « ОСОБА_3 » що підтверджується копією диплома (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження прізвище, ім`я по батькові заявника записано українською мовою « ОСОБА_1 » (а.с.5).

Згідно паспорту громадянина України прізвище, ім`я та по батькові заявника записано як « ОСОБА_1 » (а.с.2).

Отже, з вказаних документів можна зробити висновок, що « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_4 » одна й та сама особа.

Оскільки невідповідність в написанні прізвища, ім`я по батькові заявника в правовстановлюючих документах перешкоджає реалізації його права на перерахунок пенсії, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності ОСОБА_1 диплому НОМЕР_1 , виданого Лубенським технічним училищем № 2 16 березня 1983 року.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , диплому НОМЕР_1 про закінчення Лубенського технічного училища №2, виданого 16 березня 1983 року українською мовою на ім`я « ОСОБА_1 », російською мовою на ім`я « ОСОБА_3 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко