ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7031/19 Номер провадження 22-ц/814/1965/20Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі судді Нестеренка С.Г. від 13 липня 2020 року, повний текст рішення виготовлено 21.07.2020 року, по справі за позовом Комунального підприємства «Кременчукводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2019 року КП «Кременчукводоканал» звернулося з вказаним позовом до суду, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 19963,47 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.02.2019 року, яке було залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 14.05.2019 року, стягнуто з КП «Кременчукводоканал» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі на загальну суму 102376, 80 грн.

Вказане судове рішення було виконано в добровільному порядку підприємством 05.06.2019 року, однак при здійсненні вказаної виплати не було утримано податки та обов`язкові платежі - прибутковий податок у розмірі 18% та військовий збір у розмірі 1,5 % на загальну суму 19963,47 грн.

Повернути вказані кошти добровільно відповідач відмовився, на направлені на його ім`я звернення з проханням повернути безпідставно отримані кошти, які за своєю правовою природою є податки та підлягають обов`язковому утриманню із заробітної плати, не реагував, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд, на підставі норм ст. 1215 ЦК України, дійшов висновку про необґрунтованість позову, оскільки виплата грошей відбулася у розмірі визначеному судовим рішенням, без рахункової помилки та не доведеності факту зловживання зі сторони стягувача ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням, КП «Кременчукводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права, яку регулюють спірні правовідносини, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема вказує, що підприємство просило стягнути грошову суму, яка не є заробітною платою і платежем, що прирівнюється до неї, та відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16 не входить до структури заробітної плати, а отже кошти в сумі 19963,47 грн. мають бути повернуті підприємству як набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.02.2019 року, яке постановою Полтавського апеляційного суду від 14.05.2019 року було залишено без змін, стягнуто з КП «Кременчукводоканал» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період часу з 29 червня 2016 року по 28 березня 2017 року та з 29 квітня 2017 року по 29 травня 2017 року на загальну суму 102376,80 грн. та на користь держави судовий збір 1600 грн.

При цьому, в судовому рішенні зроблено застереження, що присуджена до виплати звільненому працівнику сума визначена без зазначення обов`язкових платежів та податків, у зв`язку з чим остання підлягає оподаткуванню на загальних підставах.

Після набрання судовим рішенням законної сили, боржником КП «Кременчукводоканал» воно було виконано в добровільному порядку, шляхом перерахування на ім`я стягувача ОСОБА_1 присудженої заробітної плати, що підтверджується платіжним дорученням № 3946 від 05 червня 2019 року на суму 102376,80 грн.

Вказаний факт відповідачем не заперечується .

З огляду на те, що підприємство не відрахувало прибутковий податок у розмірі 18% та військовий збір у розмірі 1,5%, що загалом становить 19963,47 грн., останнє звернулося листом від 20.06.2019 року за вих. № 4568 до ОСОБА_1 з пропозицією повернути у добровільному порядку КП «Кременчукводоканал» недоотримані із заробітної плати податки у розмірі 19963,47 грн.

Вказана пропозиція залишилася без виконання з боку відповідача.

Звертаючись до суду із позовом, підприємство просило стягнути з відповідача на користь КП «Кременчукводоканал» грошові кошти в сумі 19963,47 грн. як не утримані суми податку на прибуток та військового збору із посиланням на ст. 1212 ЦК України, які в свою чергу є набутим та збереженим відповідачем майном без достатньої правової підстави.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд встановив, що дійсно позивач КП «Кременчукводоканал» не здійснив відрахувань із присудженої до виплати заборгованості по заробітній платі прибуткового податку та військового збору перед фактичним добровільним перерахуванням грошових коштів стягувачу.

Разом з тим, вмотивовуючи своє рішення застосуванням до спірних правовідносин положень ст. 1215 ЦК України, відмовив в стягненні вказаних коштів, вважаючи останні складовою заробітної плати, які набуті відповідачем на достатній правій підставі, а отже поверненню не підлягають.

Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч.1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд застосував до спірних правовідносин положення ст. 1215 ЦК України, яке є виключенням із загального правила, встановленого ст. 1212 ЦК України, поширивши на спірні кошти статус заробітної плати і платежу, що прирівнюється до неї, тобто правовий статус об`єкту, який не підлягає поверненню.

До вказаного висновку суд дійшов внаслідок неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, а саме ст. 1215 ЦК України, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про задоволення поздоровних вимог.

Так, предметом спору в даному випадку є повернення на користь позивача як податкового агенту коштів у вигляді не відрахованих із заробітної плати звільненого працівника податку та військового збору у спосіб, визначений ст. 1212 ЦК України.

Обраний позивачем спосіб захисту свого цивільного права не суперечить положенням ст. 16 ЦК України.

Згідно до п.п.14.1.48 ПК України заробітна плата -це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

КП «Кременчукводоканал» як юридична особа є податковим агентом, який зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника податку.

Сторонами по справі не заперечується, що позивачем як податковим агентом внаслідок добровільного виконання судового рішення не було здійснено утримання податку та обов`язкового збору з доходу платника податку ОСОБА_1 , який, в свою чергу, отримавши всю присуджену судом суму, відмовився повернути підприємству безпідставно набуті 19963,47 грн. прибуткового податку та військового збору, які за своєю правовою природою не відносяться до структури заробітної плати і не можуть розцінюватись як дохід особи.

Згідно до правових висновків, викладених в Постанові Верховного суду від 18.07.2018 р. у справі №359/10023/16-ц, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

За вказаних обставин порушене право позивача підлягає захисту у спосіб, визначений загальними правилами ст. 1212 ЦК України шляхом стягнення з платника податку ОСОБА_1 набутих без достатньої правової природи коштів в сумі 19963,47 грн. прибуткового податку та військового збору.

Крім того, на користь КП «Кременчукводоканал» підлягають стягненню з ОСОБА_1 понесені по справі судові витрати у вигляді 1921 грн. судового збору сплаченого при подачі позову та 2881,50 грн. (1921 грн*150% ) судового збору сплаченого при подачі апеляційної скарги, а всього 4802,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 липня 2020 року скасувати та постановити по справі нове рішення про задоволення прозову Комунального підприємства «Кременчукводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Кременчукводоканал» грошові кошти в сумі 19963,47 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Кременчукводоканал» понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 4802,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 4 вересня 2020 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.