Справа №279/5626/19
Провадження №2/279/306/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.09.2020 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Моголівця І.А., із секретарем Зубковою І.М., розглянувши цивільну справу №279/5626/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

встановив :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 30.12.2008 року. У вказаному житловому приміщенні значиться зареєстрованим її колишній чоловік - ОСОБА_2 , який фактично там з березня місяця 2019 року не проживає, витрат на утримання помешкання не несе. Реєстрація відповідача у будинку позбавляє можливості розпорядитися своїм майном на власний розсуд, отримати пільги по сплаті комунальних послуг, що і стало приводом для зверненя до суду і заявлення вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечила, подавши про це письмову заяву.

Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час та місце судового розгляду, також був повідомлений оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail , в судове засідання не прибув, будь-яких заяв та клопотань не подав. Однак, на адресу суду відповідач направив відзив, де позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування зазначив, що позивачка жодного разу не зверталась до нього з проханням переєструватись за іншою адресою, іншого житла в нього не має та вони ще перебувають в зареєстрованому шлюбі.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів.

Дослідивши подані позивачем письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням будинку, власником якого являється позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачка являється власником належному їй житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач, який фактично з березня місяця 2019 року не проживає за адресою реєстрації місця проживання.

В даний час позивач вимушена нести додаткові витрати по утриманню будинку, сплачувати кошти за відповідача, оскільки відповідач продовжує бути зареєстрований в належному їй будинку. Факт відсутності проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації, а саме в житловому будинку АДРЕСА_1 підтверджується актом сусідів від 10.07.2019 року. Вказані обставини відповідачем хоч і заперечені, однак і не спростовані.

Згідно Рішення суду від 19.12.19 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. В рішенні суду вказано, що ОСОБА_2 проживає в іншій сім"ї.

Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні".

Згідно зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою.

За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд.

Таким чином, право позивачки ОСОБА_1 , як власників, підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Водночас відповідно до ст.7 Закону України №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа №21-1438а15).

А тому, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вибув на постійне місце проживання в інше житлове приміщення, тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню і ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.81, 247, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 282 ЦПК України, ст.ст. 316 -317, 321, 391 ЦК України, ст.ст.155, 156, 166 ЖК України, -

ухвалив :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Коростенським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або двадцяти днів з дня отримання повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, а в разі відмови в його перегляді і відповідачем в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 30-денний строк з дня отримання копії рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ; проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя (підпис). Копія згідно оригіналу.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області І.А.Моголівець