Справа № 243/544/20
Провадження № 2-о/243/168/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Маслової К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 червня 2013 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Протягом всього сімейного життя вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала їй. З початком антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях, вони з чоловіком вимушені були покинути своє житло та переїхати до м. Слов`янськ Донецької області, та зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 . Її чоловік ОСОБА_2 перебував на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримував пенсію. Періодично вони з чоловіком виїжджали до м. Шахтарськ Донецької області з метою навідування житла, та одного разу, під час перебування у м. Шахтарськ Донецької області, її чоловік захворів та потрапив до лікарні. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер на непідконтрольній українській владі території. На теперішній час вона постійно проживає у м. Слов`янськ Донецької області та має намір оформити пенсію по втраті годувальника, що дозволено їй Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що її чоловік отримував пенсію на пільгових умовах за роботу на шахті. У зв`язку з чим, вона звернулась до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, та їй пояснили, що для оформлення такого виду пенсії їй необхідно надати довідку, яка б підтверджувала, що вона дійсно проживала зі своїм чоловіком на момент його смерті за однією адресою, перебувала на його утриманні та вела з ним спільне господарство. У неї пенсія складає 2186,34 гривень, а у чоловіка була пенсія набагато більше від неї. Після чого вона отримала відповідну довідку, однак управління Пенсійного фонду вона не може бути прийнята, оскільки довідка видана на непідконтрольній Україні території та на ній стоїть печатка, яка є недійсною. А тому вона просить суд заявлені нею вимоги задовольнити та встановити факт проживання її сумісно з ОСОБА_2 , та момент його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , вела з ним спільне господарство та перебувала на його утриманні.

Заявник будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати справу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Заінтересованою особою до суду було надано відзив, в якому просять справу розглянути у відсутність їх представника та вказали, що заперечують проти заявлених вимог, оскільки відповідно до ч.1 ст. 36 та п. 1 ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї відповідно вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону. Відповідно до ч.1 п.3 ст. 36 вказаного Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи зазначені в ч.2 цієї статті, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника. Однак, як слідує з матеріалів справи, заявник є

пенсіонером, та їй було призначено пенсію. Вважають, що отримання заявником пенсії у встановлених межах дозволяє забезпечувати її особисті потреби. Доказів, на підтвердження інших регулярних видатків, пов`язаних із станом здоров`я чи іншими потребами, які б фінансувалися за рахунок коштів померлого чоловіка заявником не надано. Тому просять суд у задоволенні вимог заявника відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 з 18 червня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 .

Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № від 19 червня 2017 року та № від 19 червня 2017 року слідує, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 виданого Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 16 липня 2019 року слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Шахтарськ Донецької області, в Україні, у віці 72 років.

Згідно довідки ОСМД «ЕДИНСТВО» № 19 від 25 лютого 2020 року слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , сумісно проживала та вела спільне господарство зі своїм чоловіком

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області № 3481 від 05 лютого 2020 року слідує, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в даному управлінні та отримує пенсію за віком у розмірі 2186,34 гривень.

Відповідно довідки Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, виданої на підставі ухвали суду слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 отримував пенсію за віком у даному управлінні в розмірі 9323,74 гривень з березня 2019 року. Виплата пенсії припинена з травня 2019 року у зв`язку зі смертю одержувача.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факти перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд бере до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, зокрема довідка ОСМД «ЕДИНСТВО», що була видана заявнику, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою

передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом із тим, під час розгляду справи необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

З огляду на вищевикладене, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 дійсно сумісно проживали разом на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство.

Поряд з цим, суд також приходить до переконання, що факт, про встановлення якого просить заявник, а саме перебування її на утриманні ОСОБА_2 має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки у вигляді надання їй можливості переоформити пенсію у разі втрати годувальника померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги, заявлені ОСОБА_1 в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 259, 263-265, 273, 293, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Ялта Першотравневого району Донецької області, громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_4 дійсно сумісно проживала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Донецьк, громадянином України, РНОКПП: НОМЕР_3 , на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вела з ним спільне господарство та перебувала на його утриманні.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін