Справа № 444/951/16-ц
Провадження № 2/444/13/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 липня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Укрсиббанк» звернулось в суд із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 31.01.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", яке в подальшому було перейменоване на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0 на загальну суму 70000 доларів США з терміном повернення кредиту до 25.01.2028р. та сплатою за користування кредитними коштами 12,3 % річних. Кредит надано боржнику на споживчі потреби. В якості забезпечення виконання грошового зобовязання 31.07.2007р. між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами яких поручитель зобовязується перед позивачем відповідати за невиконання боржником усіх зобовязань, що виникають з кредитного договору в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, а тому відповідальність відповідачів є солідарною. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором та видав боржнику обумовлену суму коштів на засадах платності та поворотності, однак останній не виконує свого обовязку щодо повернення кредитних коштів. Станом на 19.04.2016р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 51174,56 доларів США, з яких 43868 доларів США - кредитна заборгованість, 7306,56 доларів США - заборгованість по процентам. Дану суму просить стягнути з відповідачів в примусовому порядку.

Ухвалою суду від 16.06.2020р. залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені правонаступника позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 .).

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Просила позовні вимоги задоволити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, суд вважає за можливе вирішити спір у їх відсутності на підставі наявних доказів. Враховуючи те, що розгляд справи неодноразово відкладався, у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обгрунтованого заочного рішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з положень ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, 31.01.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", яке в подальшому було перейменоване на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0 на загальну суму 70000 доларів США з терміном повернення кредиту до 25.01.2028р. та сплатою за користування кредитними коштами 12,3 % річних. Позичальник зобов`язувався сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом щомісячно згідно графіка погашення заборгованості по кредиту .

У звязку із порушенням умов вказаного кредитного договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість.

Крім цього, 31.01.2007р. в якості забезпечення виконання грошового зобов`язання, між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязується перед позивачем відповідати за невиконання боржником усіх зобовязань, що виникають з кредитного договору в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що банком належно виконано умови кредитного договору та видано відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти обумовлені договором та крім цього, не заперечувалось стороною відповідача в процесі розгляду справи.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

За умовами цих договорів поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Згідно ст.ст. 526. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 629, 525 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов забороняються.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що Банк свої обовязки перед позичальником виконав, вказані у договорах кредитні кошти були перераховані та видані відповідачу ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 через деякий час після укладення договору кредиту став періодично порушувати графіки погашення кредиту. Внаслідок цього у нього утворилася заборгованість.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість по кредитному договору № 0 станом на 19.04.2016р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 51174,56 доларів США, з яких 43868 доларів США - кредитна заборгованість, 7306,56 доларів США - заборгованість по процентам.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, зокрема, не здійснював своєчасного погашення заборгованості в установлені кредитним договором строки.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно із вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті.

Беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Пунктом14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення).

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до переконливого висновку, що внаслідок укладення договору поруки між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 , Позивач вправі звертатись до суду із вимогою про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 слід солідарно стягнути на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 31.01.2007 року в сумі 51174,56 доларів США, з яких 43868 доларів США - кредитна заборгованість, 7306,56 доларів США - заборгованість по процентам.

Судом встановлено, що 13.01.2016р. позивач скерував на адресу відповідачів вимогу сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, вказавши, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 31 день з моменту отримання цієї вимоги. Станом на час звернення до суду із вказаним позовом 05.05.2016р. (граничний строк виконання) вимога не виконана, термін повернення кредиту визнається таким, що настав достроково.

Верховний Суд України в постанові від 02.09.2015 р. у справі № 6-1077цс15 висловився стосовно дострокового повернення кредиту. Так, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, і сплати процентів відповідно до вимог ч. 2 ст.1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України.

Договором поруки не визначено строк, після спливу якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має брати до уваги, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися із моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами чи у звязку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту.

Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту і сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й має право предявити позов до поручителя, починаючи від дати порушення позичальником установленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Цей строк позивачем дотримано. Отже, вимоги до поручителя є підставними.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 20743,14 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення в матеріалах справи.

Так, як позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що із відповідачів солідарно в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 20743,14 грн., який був сплачений позивачем при зверненні в суд із позовом до відповідачів.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 23, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН - НОМЕР_2 / та ОСОБА_4 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3, ІПН - НОМЕР_3 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 / за Договором про надання споживчого кредиту №

0 від 31.01.2007 року заборгованість в загальній сумі 51174,56 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 31.07.2020р.( 27,68 гривень за 1 долар США) становить 1 416511,82 (один мільйон чотириста шістнадцять тисяч п"ятсот одинадцять гривень 82 коп.), та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 78637,58 ( сімдесят вісім тисяч шістсот тридцять сім гривень 58 коп).

Стягнути з солідарно з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН - НОМЕР_2 / та ОСОБА_4 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3, ІПН - НОМЕР_3 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 / судовий збір в сумі 20 742,14 (двадцять тисяч сімсот сорок дві гривні 14 коп) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Одночасно роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення має бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга безпосередньо подається Апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області, однак з врахуванням п. 15.5 «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 10.08.2020

Суддя: Мікула В. Є.