Справа № 509/2827/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Козирського Є.С.,

при секретарі: Алізаде А.Е.

за участю представника позивача прокурора Стоянова О.Г.,

представника відповідача Стаценко В.М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Стаценко В.М. про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі: Міністерства юстиції України, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2019 року Заступник прокурора області звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив суд, визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеської області Махортова Ігоря Олександровича (індексний номер рішення 38247100 від 21.11.2017) про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, а саме: житлову будівлю будинку рибалки, загальною площею 82 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Скасувати запис про право власності № 23476071 на житлову будівлю будинку рибалки, загальною площею 82 кв.м, який розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір за подачу позову на рахунок прокуратури Одеської області за наступними реквізитами: отримувач коштів - прокуратура Одеської області (адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3);код отримувача (код за ЄДРПОУ): 03528552;рахунок отримувача: 0564;банк отримувача: ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820172;код класифікації доходів бюджету 22030101.

07 червня 2019 року провадження по справі було відкрито.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Стаценко В.М. було подано клопотання про залишення без розгляду позовної заяви заступника прокурора Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності, мотивуючи тим, що позовну заяву подано особою, яка не мала законних підстав для подання такої заяви. Прокуратура Одеської області звертаючись із вказаним позовом до суду не обґрунтувала та не надала належних та допустимих доказів не можливості Міністерства юстиції України, Департаменту ДАБІ в Одеській області та Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області самостійно звернутися до суду, у випадку наявності порушення прав та охоронюваних інтересів держави у сфері, які відносяться до повноважень вказаних органів, а також не надано належних доказів, відповідно до вимог процесуального закону, в підтвердження того, що вказані органи не здійснюють або неналежно здійснюють свої повноваження.

В судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор заперечував, просив відмовити в задоволенні клопотання про залишення без розгляду.

Розглянувши клопотання представника відповідача адвоката Стаценко В.М. про залишення позову без розгляду, врахувавши пояснення усіх учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закон України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Так, відповідно до частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Матеріалами справи підтверджено факт звернення прокуратурою до трьох позивачів з відповідними повідомленнями.

Відповідно до ч.4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з частковою державною власністю у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних тощо) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності України, гарантування її державної, економічної безпеки, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі й територіальних громад.

У постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

З урахуванням викладеного, вбачається, що фактичне незвернення уповноваженого органу до суду, а в даному випадку Таїровською селищною радою і є безумовним доказом нездійснення свої повноваження органами, до компетенції яких віднесені такі повноваження.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, дотримання прокурором вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", враховуючи належність позивачів у даній справі суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача Стаценко В.М. про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. 257 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Стаценко В.М. про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі: Міністерства юстиції України, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Є.С.Козирський