Справа № 495/4366/19
Номер провадження 6/495/144/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В.,

при секретарі судового засідання Охримчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі № 495/4366/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання дитини,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту заявниця) звернулася до білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі № 495/4366/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання дитини.

Так, заявниця просить суд:

-визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листу, виданого 21 липня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справи №495/4366/19 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в Білгород-Дністровському коледжі природокористування будівництва та комп`ютерних технологій на III курсі денної форми навчання за контрактом, в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючі з дня подання заяви, а саме з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку;

-поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 21 липня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справи №495/4366/19 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка навчається в Білгород-Дністровському коледжі природокористування будівництва та комп`ютерних технологій на III курсі денної форми навчання за контрактом, в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючі з дня подання заяви, а саме з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеській області від 01 листопаду 2019 року по справи №495/4366/19 з ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в Білгород-Дністровському коледжі природокористування будівництва та комп`ютерних технологій на III курсі денної форми навчання, за контрактом, в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючі з дня подання заяви, а саме з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку.

Вказане Рішення суду ОСОБА_2 було оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2020 року апеляційна скарга відхилена, рішення суду першої інстанції залишено у силі.

21 липня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області виданий виконавчий лист по справи №495/4366/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявниці стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в Білгород-Дністровському коледжі природокористування будівництва та комп`ютерних технологій на III курсі денної форми навчання, за контрактом в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючі з дня подання заяви, а саме з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку. У виконавчому листі вказано, що рішення суду набрало чинності 09.06.2020 року, а виконавчий лист може бути пред`явлений до 30.06.2020 року.

24 липня 2020 року заявниця отримала у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеській області виконавчий лист по справи №495/4366/19 та того ж дня звернулася до Білгород- Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції ( м. Одеса ).

30 липня 2020 року старший державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції ( м. Одеса) А.В. Березнюк винесла постанову про повернення заявниці виконавчого документу на підстави її заяви без прийняття його до виконання.

Підставою для повернення виконавчого листу, стало те, що виконавчий документ поданий з порушенням строків, встановлених ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказану постанову з виконавчим листом заявниця отримала 19 серпня 2020 року у виконавчій службі, де її було роз`яснено право звернутися до суду із заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листу для виконання.

За твердженням заявниці, строк пред`явлення виконавчого листу для виконання нею був пропущений з поважних підстав, так як на час прийняття рішення по справи судом апеляційної інстанції діяв Закон України від 30 березня 2020 року № 540-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», карантини заході продовжені до 31 серпня 2020 року.

Також заявниця вказує, що у зв`язку з карантином доступ до правосуддя громадян був обмежений та вона не мала можливості їхати до міста Одеси. Повістки про виклик до Одеського апеляційного суду заявниця не отримувала, про день та час слухання справи її не було відомо. Про рішення суду апеляційної інстанції вона дізналася від державного виконавця у липні 2020 року, яка направила її до Білгород-Дністровського міськрайонного суду для отримання виконавчого листу.

Таким чином, підстави пропуску строку надання виконавчого листу для примусового виконання на думку заявниці, пропущені з поважних підстав.

На підставі наведеного заявниця просить суд подану заяву задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але підтвердження про вручення адресатам судового виклику до суду не надійшло.

Відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

У зв`язку з тим, що справа розглянута у відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.1 ст.247 ЦПК України).

Вививши матеріали справи, надані заявником докази, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Разом з тим, виходячи із системного аналізу норм закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до виконавця у визначений законом строк.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-608цс15 право на виконання рішення, яке ухвалив суд, є невід`ємною частиною «права на суд». А ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення.

Дана позиція узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, котрий зокрема в справах "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю б як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Встановлені в законі процесуальні строки для звернення виконавчих листів до примусового виконання мають за мету спонукати кредиторів не затягувати без поважних причин отримання присуджених судом сум, що відповідає також принципу правової визначеності, як елементу принципу верховенства права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України: суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Так, встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеській області від 01 листопаду 2019 року по справи №495/4366/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в Білгород-Дністровському коледжі природокористування будівництва та комп`ютерних технологій на III курсі денної форми навчання, за контрактом, в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючі з дня подання заяви, а саме з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку.

Вказане Рішення суду ОСОБА_2 було оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2020 року апеляційна скарга відхилена, рішення суду першої інстанції залишено у силі.

21 липня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області виданий виконавчий лист по справи №495/4366/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявниці стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в Білгород-Дністровському коледжі природокористування будівництва та комп`ютерних технологій на III курсі денної форми навчання, за контрактом в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючі з дня подання заяви, а саме з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку. У виконавчому листі вказано, що рішення суду набрало чинності 09.06.2020 року, а виконавчий лист може бути пред`явлений до 30.06.2020 року.

24 липня 2020 року заявниця отримала у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеській області виконавчий лист по справи №495/4366/19 та того ж дня звернулася до Білгород- Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції ( м. Одеса ).

30 липня 2020 року старший державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції ( м. Одеса) А.В. Березнюк винесла постанову про повернення заявниці виконавчого документу на підстави її заяви без прийняття його до виконання.

Підставою для повернення виконавчого листу, стало те, що виконавчий документ поданий з порушенням строків, встановлених ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

На час прийняття рішення по справи судом апеляційної інстанції діяв Закон України від 30 березня 2020 року № 540-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», карантини заході продовжені до 31 серпня 2020 року.

Крім того, при обмеженні права на звернення з відповідною заявою або поданням до суду порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 р., яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 року №475/97. Як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши заяву в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про те, що зазначені вище причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання є поважними, у зв`язку з чим така заява є обгрунтованною, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260 - 261, 354, 433 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі № 495/4366/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання дитини задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листу, виданого 21 липня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справи №495/4366/19 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в Білгород-Дністровському коледжі природокористування будівництва та комп`ютерних технологій на III курсі денної форми навчання за контрактом, в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючі з дня подання заяви, а саме з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку.

Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 21 липня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по цивільній справі №495/4366/19 про стягнення з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в Білгород-Дністровському коледжі природокористування будівництва та комп`ютерних технологій на III курсі денної форми навчання за контрактом, в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючі з дня подання заяви, а саме з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку поновити

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя В.В. Мишко