ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1391/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/1475/18 Категорія: 301030300 Прилуцький В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2020 (ухвалене об 11 год. 20 хв. у залі судових засідань Смілянського міськрайонного суду, повний текст складено 25.06.2020, суддя в суді першої інстанції Прилуцький В.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

в с т а н о в и в :

у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив у порядку поділу спільного майна (побутові речі) виділити йому частину майна на загальну суму 21900 грн., виділити відповідачу майна на 63394 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача 41494 грн. різниці між вартістю виділеного майна та судові витрати. В обґрунтування вказано на те, що сторони з 16.10.2004 по 21.12.2017 перебували в зареєстрованому шлюбі під час якого придбали майно, яке після розірвання шлюбу залишилось у відповідача. На даний час виникла необхідність поділу спільного майна подружжя, але відповідач у добровільному порядку відмовляється провести такий розподіл тому позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Спільним майном є телевізор «ВВК» 2006 року, холодильник «Indesit» 2013 року, стінку кухонну, плиту газову «Hansa» 2005 року, мікрохвильову піч «Samsung» МЕ 712 KR, мякий куточок, стіл обідній, диван, стінку фабрики «cokme», домашній кінотеатр «syen» 2007 року, телевізор LCD «Samsung» 2013 року, шафу купе 2014 року, стінку «Дебют» фабрики «cokme» 2011 року, телевізор LCD «Samsung» 2013 року, комод 2011 року, диван, люстру (13 ламп), пральну машину «Candi» 2006 року, морозильну камеру «Siemens» 2014 року, вікно пластикове 2007 року, цифрову камеру, прихожу 2014 року, ванний набір, всього на загальну суму 91444 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2020 позовні вимоги у справі залишено без задоволення оскільки позивач не довів, що спірне майно є спільним майном колишнього подружжя сторін. Також суд стягнув з позивача на користь відповідача 3800 грн. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач 23.07.2020 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимог у справі в повному обсязі. В обґрунтування вказано на те, що вимоги у справі підтверджуються копіями гарантійних документів на побутову техніку, чеків, інструкціями з експлуатації. Походження майна підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відзиві відповідач визнала факт придбання під час шлюбу частини спірного майна. Відповідач не надала доказів того, що спірне майно було придбане до шлюбу. Стягуючи витрати відповідача на правову допомогу суд не врахував, що відповідачем не подано детальний опис робіт та акт виконаних робіт. Розрахунок суми гонорару не містить детального опису робіт, здійснених адвокатом, а також часу, витраченого на виконання кожної роботи. Вартість однієї години роботи адвоката в сумі 1300 грн. є неспівмірною зі складністю справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка просить суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про поділ майна вартістю 91444 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.10.2004 по 21.12.2017. В період шлюбу сторони проживали в квартирі матері відповідача по АДРЕСА_1 , яка на той час повністю була готова до проживання в ній та мала всі необхідні меблі та речі. Даний факт не заперечував і позивач.

Одночасно позивач ОСОБА_1 вказав на те, що за час спільного проживання з відповідачем ними було придбано за спільні кошти таке майно: телевізор «ВВК» 2006 року - 2000 грн., холодильник «Indesit» 2013 року - 2800 грн., стінку кухонну -6000 грн., плиту газову «Hansa» 2005 року-3000 грн., мікрохвильову піч «Samsung» МЕ 712 KR-2399 грн., мякий куточок-1500 грн., стіл обідній-900 грн., диван-12000 грн., стінку фабрики «cokme»-10000 грн., домашній кінотеатр «syen» 2007 року-950 грн., телевізор LCD «Samsung» 2013 року-2800 грн., шафу купе 2014 року-8000 грн., стінку «Дебют» фабрики «cokme» 2011 року-9000 грн., телевізор LCD «Samsung» 2013 року-3200 грн., комод 2011 року-1900 грн., диван-8000 грн., люстру (13 ламп)-3500 грн., пральну машину «Candi» 2006 року-3000 грн., морозильну камеру «Siemens» 2014 року-20000 грн., вікно пластикове 2007 року-1200 грн., цифрову камеру-1295 грн., прихожу 2014 року-5000 грн., ванний набір-1000 грн., а всього на загальну суму 91444 грн.

Посилаючись на вищенаведене, позивач у справі стверджує про те, що зазначене майно, яке знаходить у відповідача, є спільним сумісним майном подружжя сторін у справі, як придбане за час шлюбу, отже вони мають по 1 / 2 частині у праві власності на нього.

Ці доводи обґрунтовуються наданими позивачем інструкціями з експлуатації побутової техніки, чеками, гарантійними талонами.

Такими є фактичні обставини, встановлені судом при розгляді цієї справи. Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашньою господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуальною користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Такі ж положення містить ч.2 ст.372 ЦК України.

Згідно роз`яснень п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно актуального правового висновку ВСУ в постанові від 24.05.2017 у справі №6-843цс17, тлумачення ст.60 СК України дає можливість зрозуміти, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

З урахуванням вищенаведених норм права та встановлених при розгляді цієї справи фактичних обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції у справі про те, що з наданих позивачем доказів, а саме: копії гарантійного документу, копії керівництва користувача, гарантійного талону, копії інструкції з експлуатації, гарантійного талону (а.с.9,10,11,12,13,14,15,16) вбачається, що вони були видані на певні побутові прилади, однак встановити коли, ким та що саме було куплено з них , та чи саме сторонами чи іншими особами купувалися вказані речі, суд не має змоги. Дані доказі стосуються не всього майна , заявленого в позові, а лише деяких речей. Апеляційні доводи скаржника з посиланням на ці документи правильності таких висновків не спростовують.

Заслухані судом свідки також не дали чітких пояснень з приводу того яке саме майно, спір про поділ якого розглядається судом, коли, ким та за чиї кошти було придбане.

Таким чином позивач не зміг довести доказами факт придбання спірного майна у шлюбі, що у аспекті вищенаведених положень ст.60 СК України свідчить про необґрунтованість позовних вимог у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання скаржника на те, що відповідач не надала доказів того, що спірне майно було придбане до шлюбу, а також визнала факт придбання частини речей у шлюбі, за відсутності документального підтвердження походження спірного майна як такого, що набуте сторонами за спільні кошти під час шлюбу, не дає змоги суду встановити відповідні фактичні обставини, керуючись одними лише позиціями сторін. Крім того, слід врахувати, що відповідач позовні вимоги у справі категорично не визнає в повному обсязі.

Також апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що суму судових витрат відповідача не підтверджено доказами, адже на а.с.75 наявний договір про надання правничої допомоги від 14.07.2018, укладений відповідачем з адвокатом Геріх М.А., на а.с.98 наявна квитанція про сплату відповідачем вказаному адвокату 3800 грн. за правничу допомогу у справі та на а.с.99 наявний розрахунок суми гонорару з якого слідує виконаний адвокатом перелік робіт - вивчення позовних матеріалів, підготовка відзиву, консультація та робота із законодавчими актами, що спростовує апеляційні доводи про неповноту таких доказів.

Крім того, враховуючи ціну позову у справі, тривалість судового розгляду та кількість судових засідань, а також надані адвокатом відповідача процесуальні документи, зокрема, відзив на позов, апеляційний суд вважає, що сума, стягнута з позивача на користь відповідача в якості компенсації витрат на правову допомогу (3800 грн.), є співмірною зі складністю цієї справи та обсягом виконаної адвокатом роботи.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2020 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 03.09.2020.

Суддя-доповідач

Судді