КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/4514/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8999/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Коцюрби О.П., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Грегуль О.В.,-

встановила:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер 13 від 14 лютого 2020 року, укладений між ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Золотих Олександром Олександровичем та одночасно припинити речові права відповідача на спірну квартиру скасувавши державну реєстрацію спірного права за відповідачем (індексний номер 51152894 від 14.02.2020 р.).

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що між сторонами існує спір щодо правомірності укладення оспорюваного договору купівлі-продажу належної позивачу квартири.

Заявник зазначає, що ТОВ «МЕГАІНВЕСТ СЕРВІС» реалізував спірну квартиру на протязі 10 днів з дати придбання права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, що суперечить вимогам ст. ст. 35, 36, 38 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержателем не вчинено повідомлення про порушення основного зобов`язання та про намір вчинити продаж предмету іпотеки.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому призвести до наступного відчуження майна, що зумовить подання додаткових позовів, забезпечення позову не порушить прав відповідачів та третіх осіб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Представником ОСОБА_2 подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника апелянта.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на квартиру може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є, зокрема визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , недійсним.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що існує реальна загроза відчуження нерухомого майна, що може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Будь-яких доказів, що у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не представлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ухвалі суду відсутня мотивувальна частина, колегія суддів оцінює критично, оскільки суд в оскаржуваній ухвалі навів мотиви прийнятого рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що заяву про забезпечення позову задоволено лише на припущеннях заявника, не підтверджених жодними доказами, колегія суддів відхиляє, оскільки між сторонами існує реальний спір щодо права власності на квартиру, а закон, в свою чергу, допускає забезпечення позову, навіть у разі обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки судом при розгляді заяви про забезпечення позову враховані вимоги закону та відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 22 квітня 2020 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03 вересня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.П. Коцюрба

С.Г. Музичко