Справа № 2603/7841/12
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши подання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: квартири АДРЕСА_2 , для арешту та опису майна боржника.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у виконавця перебуває виконавче провадження № 59089008 з примусового виконання виконавчого листа № 2-208/2013, виданого Деснянським районним судом м. Києва 26.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 736 111, 37 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219, 00 грн.

11.05.2019 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59089008.

02.08.2019 постанову про відкриття виконавчого провадження у відповідності до вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням за № 782 на адресу, що зазначена у виконавчому документі. Того ж дня, боржнику направлено виклик приватного виконавця з`явитись 17.05.2019 року о 12:00 годині за адресою місцезнаходження приватного виконавця для надання пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, які вживаються для його виконання. У визначений час до офісу приватного виконавця боржник не з`явився про поважність причин неявки не попередив, про що складено відповідний акт приватного виконавця від 17.07.2019. Під час виконавчого провадження було з`ясовано, що боржнику на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Для перевірки майнового стану боржника приватним виконавцем неодноразово здійснювався виїзд до боржника за вищевказаною адресою, для проведення опису та арешту нерухомого та рухомого майна боржника, проте двері квартири ніхто не відчинив, про що було складено відповідні акти. Крім того, 29.10.2019 приватним виконавцем було направлено повторний виклик до боржника, однак боржник в черговий раз не прийшов, що також було зафіксовано в акті.

Таким чином, з метою запобігання невиконання боржником судового рішення, забезпечення дотримання прав та інтересів стягувача та спонукання боржника до виконання виконавчого листа № 2-208/2013 виданого Деснянським районним судом м. Києва 26.09.2013 року, приватний виконавець вважає за доцільне звернутись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., до суду не з`явилась. Суд, з урахуванням вимог ч. 13 ст. 7 та ст. 439 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд даного подання за наявними в матеріалах справи доказами без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., перебуває виконавче провадження № 59089008, з примусового виконання виконавчого листа № 2-208/2013, виданого Деснянським районним судом м. Києва 26.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 736 111, 37 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219, 00 грн.

11.05.2019 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59089008.

13 травня 2019 року для встановлення майнового стану боржника в рамках виконавчого провадження ВП № 59089008 приватним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, відповідно до яких встановлено, що боржник отримує дохід у ТОВ «АПСМАЙЛ» та у ПАТ «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ».

Того ж дня, приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника відповідно яку було направлено установам банку для виконання згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час здійснення виконавчих дій, було встановлено наявність у боржника відкритих рахунків в AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», АТ КБ «ПриватБанк», проте коштів для виконання постанови на рахунках недостатньо.

Враховуючи вищевикладене, 30 травня 2019 року, приватним виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та надіслано за місцями роботи боржника.

Згідно з отриманою відповіддю від Територіального сервісного центру МВС України в м. Києві за боржником не зареєстровано транспортні засоби в результаті чого унеможливлює виконання провадження та реалізації засад виконавчого провадження зазначених в статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».

В ході виконавчих дій було встановлено, що боржнику ОСОБА_1 , на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі - продажу квартири від 15.12.2006 року.

Також було встановлено, що дане майно перебуває в іпотеці в АТ «Універсал Банк».

Іншого нерухомого майна, земельних ділянок у власності боржника не виявлено.

Приватним виконавцем здійснювались виклики боржника за адресою, що вказана в виконавчому документі з вимогою з`явитись за адресою місцезнаходження виконавця, для надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, проте боржник на виклики жодного разу не з`явився.

Встановлено, що приватний виконавець здійснював вихід до квартири АДРЕСА_2 , однак двері квартири ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт приватного виконавця.

Згідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Також, згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного (приватного) виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо).

Право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Дослідивши матеріали подання вбачається, що боржниця за адресою, що зазначена в виконавчому документі, а саме по АДРЕСА_1 , не зареєстрована, виконавець відповідно до пояснень викладених в поданні пояснив, що всі документи винесені в ході виконавчих дій направлялись саме за останньою адресою, однак відомостей про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів приватного виконавця, тощо, в матеріалах справи не міститься.

В ході виконавчих дій було з`ясовано, що на підставі договору купівлі -продажу від 15.12.2006 року, боржниці належить квартира АДРЕСА_2 . Також з`ясовано, що боржниця зареєстрована саме за даною адресою.

Звернувшись до суду приватний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до вищевказаної квартири боржника, для арешту та опису майна боржника. Однак в ході виконавчих дій будь-яких процесуальних документів, а також викликів приватного виконавця за адресою квартири АДРЕСА_2 , жодного разу направлено не було, отже подання державного виконавця не містить доказів того, що боржниця повідомлялась про вчинення виконавчих дій, щодо неї, зокрема про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису майна.

В даному випадку акт приватного виконавця про вихід за місцем проживання боржника, на думку суду, - не може бути оцінений як належний та допустимий доказ при вирішенні даного питання.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на неї зобов`язань, тому суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: