22-ц/804/893/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/16724/19

Номер провадження 22-ц/804/893/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Попової С.А.,

секретар Герасимова Г.Є.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 січня 2020 року, у складі судді Киян Д.В.,

у справі за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3

про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4

про поділ спільного майна подружжя

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому, уточнив в грудні 2019 року свої вимоги просив визнати спільною власністю сторін автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; виділити ОСОБА_2 вказаний автомобіль; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% ринкової вартості автомобіля у розмірі 70450 грн.

Позов мотивовано тим, що 23 серпня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період з квітня 2019 року між сторонами фактично припинено шлюбні відносини та рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2019 року шлюб розірвано. В період шлюбу за спільні кошти сторонами придбано автомобіль Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Право власності було зареєстровано на ОСОБА_7 , однак за інформацією, витребуваною судом спірний автомобіль на підставі договору зареєстрований за новим власником ОСОБА_4 , у зв`язку з чим змінено державний реєстраційний номер на НОМЕР_2 .

23 грудня 2019 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 ; а також накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 .

Заява мотивована тим, що відповідно до інформації Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області ТСЦ № 1441, автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , було зареєстровано за ОСОБА_9 . В подальшому на підставі договору вказаний транспортний засіб перереєстровано на нового власника ОСОБА_4 , у зв`язку з чим змінено державний номерний знак транспортного засобу на НОМЕР_2 . Враховуючи, що в період знаходження позову ОСОБА_1 в провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, відповідачкою відчужено спірний транспортний засіб на користь сторонньої особи, що на думку позивача, вказує на неправомірну поведінку відповідачки, яка, усвідомлюючи, що спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_10 , одноособово здійснила відчуження транспортного засобу, не повідомив про це іншого співвласника ОСОБА_1 та, відповідно, не сплатив йому ? частку вартості автомобіля, тому просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно з метою можливості виконання рішення у разі задоволення позовних вимог.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 січня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Д`яконової К.І. про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 19 червня 2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23.

Частково задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Д`яконової К.І. про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд прийшов до висновку про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині суд виходив з того, що застосування відповідних заходів порушить права інших осіб, що є неспівмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

20 січня 2020 року ОСОБА_2 подано до суду першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 31 січня 2020 року справу за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про забезпечення позову призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що судом порушено принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, встановлений частиною 3 статті 150 ЦПК України, оскільки вартість квартири значно більше, ніж ціна позову, яка складає 70450 грн.

Судом не враховано малозначність даної справи, офіційне працевлаштування відповідачки, її стабільний дохід, наявність іншого майна.

Відзив на апеляційну скаргу позивач до суду не подав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до ОСОБА_2 з позовом про поділ майна подружжя, відповідно до якого просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 ; виділити ОСОБА_2 автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% ринкової вартості автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 у розмірі 70450 грн.

05 грудня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

23 грудня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Д`яконова К.І. звернулась до суду з заявою забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та на транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, останній відомий державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (вида.с.78, 81, 82).

Позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності (виділені матеріали справи а.с.85).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, заперечення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, ухвали суду без змін, з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права які можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 на підставі договору дарування № 10-207 від 19 червня 2019 року, посвідченого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою (виділені матеріали справи а.с.19-20).

Враховуючи підстави уточненого позову ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість забезпечення позову судом першої інстанції шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки спірний автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, який є предметом даної справи, відчужено на користь третьої особи ОСОБА_4 без згоди позивача.

Відомості про наявність у відповідача на праві власності іншого майна у матеріалах справи відсутні.

Посилаючись в апеляційній скарзі на наявність іншого майна, відповідач не ідентифікувала його, та не зазначила, на яке інше майно вона пропонує накласти арешт, а також не вчинила дій, направлених на зустрічне забезпечення позову, що спростовує доводи апеляційної скарги про безпідставне порушення її права власності щодо арешту квартири.

Відповідачем ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду справи наданий до матеріалів справи висновок про вартість майна, складеного 10 лютого 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фемікс», відповідно до якого найбільш імовірна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 351329 грн (виділені матеріали справи а.с.54-75).

З пояснень в апеляційному суді відповідачки ОСОБА_9 та представника позивача - адвоката Д`яконової К.І. вбачається, що відповідачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 . Зазначена квартира є чотирьох кімнатною , і значно більшою, по відношенню до однокімнатної квартири, на яку накладено арешт.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому апеляційний суд зауважує, що вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову у вигляді накладення арешту є необхідним та обґрунтованим, оскільки невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову шляхом арешту нерухомого майна є достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішив питання про забезпечення позову у відповідності з нормами процесуального права та прийшов до правильного висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , належну відповідачеві. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 21 лютого 2020 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

С.А.Зайцева

С.А.Попова