ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Куценко Т.Р., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року про забезпечення позову у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_2 зазначив, що 29 березня 2019 року згідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року став власником ѕ частини нежитлового приміщення №1 загальною площею 54,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (далі Майно). На сьогодні рішення набрало законної дії.

29 серпня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалою Дніпровського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження у справі 203/7722/14-ц, згідно до якого, не набрало законної сили заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

07 вересня 2019 року з Інтернет сайту «Сетам» заявнику стало відомо, що 04 вересня 2019 року ДП «Сетам» (організатор) були проведені електронні торги з продажу: «Іпотека. Нежитлове приміщення №1 поз. 1-5 загальною площею 54,8 кв.м., ганок літ. в1на першому поверсі житлового будинку літ. В-1 за адресою: АДРЕСА_1 » у рамках виконавчого провадження №54839440 відкритого на підставі виконавчого листа у справі 203/7722/14-ц.

За наслідками проведених торгів, 04 вересня 2019 року, частину приміщення належну заявнику було відчужено на користь ОСОБА_1 на електронних торгах арештованого майна «СЕТАМ» як власність ОСОБА_3 (єдиного боржника у виконавчому провадженні). Факт проведення торгів та реалізації майна підтверджується складанням протоколу №429889 про проведення електронних торгів від 04 вересня 2019 року.

12 вересня 2019 року згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, заявнику стало відомо, що ОСОБА_1 оформив на себе право власності на майно.

З проведенням електронних торгів та продажем частини приміщення, яка належала заявнику, останній незгоден, оскільки вказані дії не відповідають ст. 346 ЦК України, щодо припинення права власності.

На сьогодні склалась така ситуація, що переможець торгів може безперешкодно вчинити дії, які утруднять чи унеможливлять реально виконати рішення суду. У тому числі, придбане переможцем майно може бути відчужене або передане у довготривале користування, що призведе у подальшому до порушення прав заявника та інших осіб, ускладнення справи та необхідність залучення нових осіб до справи, з обов`язковим збільшенням позовних вимог.

17 вересня 2019 року в провадження Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Центрального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, ДП «Сетам», ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , АТ КБ «Приватбанк», Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва О.С. про визнання недійсним прилюдних торгів.

Враховуючи вищевикладене, просив суд окрім ОСОБА_2 заборонити будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права власності, відчуження, обтяження, передання у користування у будь-який спосіб, зміну майнових прав об`єкту нерухомого майна, внесення відповідних змін до державних реєстрів відносно нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; об`єкт нерухомого майна: приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 54.8, Опис: нежитлове приміщення №1 поз.1-5, ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ.В-1; адреса: АДРЕСА_2 ;

- заборонити будь-яким особам укладати договори оренди або інші договору з передання в оренду або користування нерухомим майном: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; об`єкт нерухомого майна: приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 54.8, Опис: нежитлове приміщення №1 поз.1-5, ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ.В-1; адреса: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_1 або іншим особам вчиняти дії з виселення, перешкоджанню діяльності орендарів, суборендарів відповідно до укладених до 04.09.2019 р. договорів оренди, суборенди відносно нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; об`єкт нерухомого майна: приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 54.8, Опис: нежитлове приміщення №1 поз.1-5, ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ.В-1; адреса: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_1 або іншим особам вчиняти дії з укладання або переукладання комунальних договорів, у тому числі на електропостачання, газопостачання, водопостачання та каналізацію, охоронні послуги та інше, відносно нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; об`єкт нерухомого майна: приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 54.8, Опис: нежитлове приміщення №1 поз.1-5, ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ.В-1; адреса: АДРЕСА_2 ;

- зупинити стягнення у виконавчому провадженні №54839440, що відкрито Центральним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі виконавчого листа №203/7722/14-ц від 20.02.2017, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за рішенням від 19 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову поданої до подання позовної заяви задоволено частково.

Заборонено будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права власності, відчуження, обтяження, передання у користування у будь-який спосіб, зміну майнових прав об`єкту нерухомого майна, внесення відповідних змін до державних реєстрів відносно нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; об`єкт нерухомого майна: приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 54.8, Опис: нежитлове приміщення №1 поз.1-5, ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ.В-1; адреса: АДРЕСА_2 .

В іншій частині клопотання відмовлено (а.с.31-35).

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви.

Зазначає, що постановленням оскаржуваної ухвали, порушено право власності ОСОБА_1 , як власника нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37-40).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 151-153 ЦПК України та виходив з того, що існує загроза неможливості виконання майбутнього рішення суду чи утруднення його виконання, що може призвести до порушення збалансованості інтересів сторін та істотного порушення прав та законних інтересів позивача до вирішення справи по суті та набрання рішення законної сили у разі задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову:

1) накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) заборона вчиняти певні дії;

3) встановлення обов`язку вчинити певні дії;

4) заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупинення митного оформлення товарів чи предметів;

9) арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) інші заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Ураховуючи предмет позову, з яким має намір звернутися ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права власності, відчуження, обтяження, зміну майнових прав об`єкту нерухомого майна, внесення відповідних змін до державних реєстрів відносно нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; об`єкт нерухомого майна: приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 54.8, Опис: нежитлове приміщення №1 поз.1-5, ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ.В-1; адреса: АДРЕСА_2 .

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо забезпечення позову шляхом заборони передання у користування у будь - який спосіб нерухомого майна та вважає, що таким способом будуть порушуватися права ОСОБА_1 , як власника цього майна, тому в цій частині ухвалу суду слід скасувати, у задоволенні заяви в вказаній частині відмовити.

Керуючись ст. ст 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині заборони передання у користування у будь - який спосіб нерухомого майна скасувати та відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: