ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №591/7139/19

Провадження № 22-ц/816/1590/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С.С. (суддя-доповідач),

суддів: Кононенко О.Ю., Криворотенка В.І.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Сумиобленерго»

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумиобленерго» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2020 року в складі судді Клименко А.Я., постановлене у м. Суми, повне судове рішення складено 24 червня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом у листопаді 2019 року, ОСОБА_1 просив стягнути з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» (далі - АТ «Сумиобленерго») 35471,60 грн втраченого заробітку та 26289,90 грн додаткових витрат за звичайний догляд та за побутову допомогу за 2019 рік у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 жовтня 1999 року в с. Миколаївка Сумського району, будучи малолітнім, з вини відповідача заявник одержав електротравму, став інвалідом та потребує постійної реабілітації, у зв`язку з чим у 2019 році поніс додаткові витрати на звичайний догляд та побутову допомогу. З урахуванням ступеня вини відповідача в отриманні каліцтва просив суд стягнути 26289,90 грн понесених витрат. Крім того, у 2013 році він отримав вищу освіту, має кваліфікацію спеціаліста за фахом вчитель та розпочав свою трудову діяльність, тому має право на відшкодування шкоди, пов`язаної зі зменшенням його професійної працездатності. З урахуванням заробітної плати одного штатного працівника освіти за 2019 рік, ступеня вини відповідача в отриманні каліцтва, просив стягнути 35471,60 грн втраченого заробітку за 2019 рік.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Сумиобленерго» на користь ОСОБА_1 61761,50 грн у рахунок відшкодування втраченого заробітку та додаткових витрат, а також 7000 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з АТ «Сумиобленерго» на користь держави 840,80 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, товариство подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просило скасувати рішення у частині стягнутої шкоди, пов`язаної зі зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва, у розмірі 16191,74 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову, зменшивши загальний розмір відшкодування до 45569,76 грн

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд при визначенні розміру відшкодування, пов`язаного зі зменшенням професійної працездатності позивача внаслідок каліцтва, не взяв до уваги відсоток втрати ним професійної працездатності (55%) та помилково застосував розмір мінімальної заробітної плати за червень 2019 року - 4717,35 грн та за липень 2019 року - 4426,40 грн, замість 4173 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому вказує, що суд обґрунтовано застосував розмір заробітної плати працівників його кваліфікації з урахуванням відсотку втрати працездатності, який є не нижчий, ніж встановлений законом на 2019 рік розмір мінімальної заробітної плати, а стосовно місяців, у яких такий розмір є вищим - застосовано підвищений заробіток (червень 2019 року - 4717,35 грн, липень 2019 року - 4426,40 грн). Крім того, судом урахована ступінь вини батьків у отриманому каліцтві (30%).

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд з висновками суду стосовно розміру відшкодування шкоди, пов`язаної зі зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва, не може погодитися з наступних підстав.

Питання відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом, а також додаткових витрат і моральної шкоди неодноразово були предметом судового розгляду. При цьому, судовими рішеннями місцевого суду та суду апеляційної інстанції, які набрали законної сили у цивільних справах № 2-10/05, № 2-4/2012, № 2-1133/12, № 591/4121/15-ц, № 591/4854/16, № 591/4920/17, № 591/6741/18, були встановлені наступні обставини, які у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються у даній справі.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами даної справи, що 13.10.1999 року в с. Миколаївка Сумського району ОСОБА_1 , будучи малолітнім, отримав електротравми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких втратив праву руку на рівні третини передпліччя, а ліва рука частково втратила рухливість.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.09.2002 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26.12.2002 року, ступінь вини ПАТ «Сумиобленерго» у заподіянні шкоди ОСОБА_1 визначено у 70% від загального розміру шкоди, а його батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - в розмірі 30%.

За висновком комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 29.08.2005 року № 79 виявлені у ОСОБА_1 захворювання перебувають у причинному зв`язку з отриманими ним травмами (ураження електричним током високої напруги), що мали місце 13.10.1999 року в с. Миколаївка Сумського району.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 досяг повноліття, після чого Сумська обласна МСЕК від встановила йому 2-гу групу інвалідності з дитинства,.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 21.06.2011 року № 66 ОСОБА_1 після отриманої в 1999 році електротравми потребує постійної реабілітації. Реабілітаційний період триває безстроково. Потребує амбулаторного лікування у ортопеда по місцю проживання, стаціонарного лікування в ортопедичному відділенні 1 раз на рік та санаторно-курортного лікування 1 раз на три роки. З 2006 року до часу проведення експертизи та в подальшому за наслідками електротравми потребує постійної побутової допомоги. Спеціальному медичному догляду не підлягає.

В мотивувальній частині вказаного висновку експерти погоджуються з даними протоколу від 20.07.2011 № 139159 лікарсько-консультативної комісії комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 4» про те, що потерпілий ОСОБА_1 за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги.

Із довідки МСЕК від 29.09.2014 року № 922849 серії 10ААВ вбачається, що за результатами повторного огляду ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з дитинства безтерміново. Йому протипоказана робота з навантаженням на праву руку, рекомендоване лікування у ортопеда, невролога та санаторно-курортне лікування (а.с. 9).

Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 914 від 29.09.2014 року позивачу встановлено першу ступінь обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності, а також визначено ряд реабілітаційних заходів, які підлягають виконанню.

29.06.2013 року ОСОБА_1 отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Біологія» та здобув кваліфікацію бакалавра, вчителя біології. На даний час не працює.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 20.05.2016 року встановлено, що втрата як професійної, так і загальної працездатності у ОСОБА_1 становить 55 %.

Дані обставини відповідачем не оспорюються.

Вирішуючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої каліцтвом в порядку ч. 3 ст. 1199 ЦК України, суд першої інстанції вважав достатньою обставину отримання позивачем кваліфікації для стягнення з відповідача шкоди, пов`язаної з втратою працездатності за 2019 рік, виходячи з розміру заробітної плати працівників з кваліфікацією вчителя, відсотка втрати професійної працездатності та з урахуванням ступеня вини батьків позивача, визначив суму до стягнення у розмірі 35471,60 грн.

Проте повністю з таким висновком колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 1199 ЦК України після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

З викладених норм права вбачається, що якщо особа, яка не працювала та отримала каліцтво, в подальшому отримує освіту, здобуває відповідну кваліфікацію та починає трудову діяльність, вона відповідно отримує професійну працездатність.

Працездатність - це здатність людини до активної діяльності, що характеризується можливістю виконання роботи і функціональним станом організму в процесі роботи.

Професійна працездатність - рід трудової діяльності людини, яка володіє комплексом спеціальних знань, практичних навичок, одержаних шляхом спеціальної освіти, навчання чи досвіду, які дають можливість здійснювати роботу в певній сфері виробництва.

Отримавши професію, ОСОБА_1 отримав і можливість виконувати роботу відповідно до здобутої кваліфікації, а відтак і можливість отримувати за цю кваліфіковану роботу більший заробіток і саме ця можливість для осіб, які отримали каліцтво, у розумінні ч. 3 ст. 1199 ЦК України, є додатковою гарантією соціального захисту потерпілої особи.

Свою трудову діяльність за здобутою кваліфікацією ОСОБА_1 розпочав 24.06.2014 року на посаді вихователя і факт його звільнення з цієї посади, тобто переривання безпосередньої трудової діяльності, не впливає на право вимоги на збільшення розміру відшкодування, як і не позбавляє такого права.

Таким чином, ОСОБА_1 , розпочавши трудову діяльність відповідно до одержаної кваліфікації, набув право на збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації.

Проте, місцевий суд, встановивши обставину отримання позивачем професії та захистивши гарантоване державою право позивача на відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням професійної працездатності, безпідставно застосував до розрахунку такої шкоди ступінь вини батьків (30%), а не ступінь вини відповідача (70%) у зв`язку з чим проведено невірно розрахунок відшкодування шкоди, пов`язаної зі зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва.

Так, з статистичної інформації Головного управління статистики у Сумській області від 19.07.2019 року № 06-19/3736-19 та від 01.11.2019 року № 06-19/4625-19 вбачається, що місячна заробітна плата штатного працівника освіти по Сумській області у 2019 році становила: у січні - 6567 грн, лютому - 6772 грн, березні - 6838 грн, квітні - 6915 грн, травні - 7201 грн (а.с. 10), червні - 8577 грн, липні - 8048 грн, серпні - 6879 грн, вересні - 7221 грн (а.с. 11). Оскільки за жовтень - грудень 2019 року відсутні статистичні дані про заробітну плату штатного працівника освіти, тому має застосовуватись розмір мінімальної заробітної плати за ці місяці, тобто 4173 грн. Отже, враховуючи середню заробітну плату штатних працівників освіти по Сумській області у 2019 році, процент втрати професійної працездатності (55%), ступінь вини відповідача (70%) загальний розмір шкоди пов`язаної із зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року складає 29857,28 грн (70%* 42653,25 грн (6567* 55 % ) + (6772* 55 %) + (6838* 55 %) + (6915* 55 %)+ (7201* 55 % ) + (8577* 55 %) + (8048* 55 % ) + (6879* 55 %)+ (7221* 55 %) + (4173*55%) + (4173*55%) + 4173*55%).

Таким чином, розмір зазначеної шкоди за 2019 рік становить 29857,28 грн а не 35471,60 грн, як помилково вважав суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги з приводу проводити розрахунок завданої шкоди виходячи тільки з розміру мінімальної заробітної плати на рівні 4173 грн суперечить приписам ч. 3 ст. 1195 ЦК України, якою визначається порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі зменшенням професійної працездатності малолітньої особи у разі каліцтва.

Оскільки рішення в частині задоволення вимог щодо нарахування додаткових витрат за 2019 рік не є предметом перевірки апеляційного суду у зв`язку з тим, що в цій частині рішення місцевого суду не оскаржено, але у абзаці 2 його резолютивної частини визначено загальний розмір шкоди, який стягується одноразово на рівні 61761,50 грн, за таких обставин рішення місцевого суду в частині вирішених позовних вимог про відшкодування шкоди на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом зменшення визначеної судом суми відшкодування шкоди пов`язаної зі зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва до 29851,80 грн та загального розміру стягнення з відповідача матеріальної шкоди до 56147,18 грн (29857,28 + 26289,90).

Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, а апеляційна скарга задоволена частково, тому пропорційно до розміру задоволених вимог на підставі ст. 141 ЦПК України слід компенсувати АТ «Сумиобленерго» за рахунок держави 315,30 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно з п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумиобленерго» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2020 року змінити і викласти абзац другий резолютивної частини рішення у такій редакції:

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» (м. Суми, вул. І.Сірка, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 56147 грн 18 коп. у рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва та додаткових витрат.

Компенсувати Акціонерному товариству «Сумиобленерго» за рахунок держави 315 грн 30 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко