Справа № 950/810/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В., позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Московськобобрицького сільського голови Дубровіна Олександра Миколайовича, Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Москоськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, ОСОБА_2 , про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 5 липня 2019 року Сумський окружний адміністративний суд задовольнив його адміністративний позов у справі № 480/1991/19 - визнав протиправними дії Московськобобрицької сільської ради та зобов`язав відповідача надати відповідь на заяву № 836 від 22.12.2018 р. З причини невиконання відповідачем названого судового рішення. Сумський окружний адміністративний суд ухвалою від 11 лютого 2020 року суд зобов`язав відповідача у 10 - денний термін, з дня набрання ухвалою законної сили, подати суду звіт про виконання судового рішення по справі № 480/1991/19. Оскільки відповідач, у встановлений ухвалою суду строк не виконав рішення суду і не надав позивачу відповідь на запит, він звернувся до суду із заявою від 13 березня 2020 року у якій просив накласти на Московськобобрицького сільського голову штраф за неподання звіту і невиконання судового рішення. Ухвалою від 02.04.2020 р. Сумський окружний адміністративний суд, фактично визнав його брехуном і відмовив у задоволенні вимоги про накладення штрафу, мотивуючи це тим, що 16.03.2020 р. до суду надійшов лист відповідача, в якому нібито містились докази виконання відповідачем судового рішення, а його твердження про невиконання відповідачем судового рішення і не забезпечення надання відповіді на заяву № 836, суд вважає неправдою. Враховуючи минулорічну діяльність Московськобобрицького сільського голови, який окрім трирічного порушення права ОСОБА_1 на інформацію і невиконання судових рішень, у 2019 році вдався до поширення суддям Сумського окружного адміністративного суду, недостовірної і ганебної інформації про мене, виставляючи в мене в очах суддів негідником та шахраєм, за що Лебединський районний суд рішенням від 04.02.2020 р. у справі № 950/2431/19, визнав недостовірною та такою, що принижує мою честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену в поясненнях ОСОБА_3 від 14.08.2019 р. та стягнув з сільради на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 гривень, він вирішив прочитати листи які ОСОБА_2 надіслав до Сумського окружного адміністративного суду, і при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи № 480/1991/19 в наданих суду офіційних листах сільської ради: № 02-08/50 від 03.02.2020 р.,, № 02-08/73 від 26.02.2020 р., № 02- 08/101 від 13.03.2020 р., сільський голова повідомив судді завідомо недостовірну інформацію про ОСОБА_1 , яка ганьбить честь, гідність та ділову репутацію. В поясненнях - листі № 02-08/50 від 03.02.2020 р. сільський голова неправдиво повідомляє суду, що «Відповідь на його заяву № 836 від 22.12.2018р., сільська рада направляла гр. ОСОБА_1 11.01.2019 р. через Московськобобрицьке поштове відділення рекомендованим листом. Але ОСОБА_1 не захотів його отримувати і тому лист був повернутий. 29 грудня 2019 року сільська рада повторно направилаа відповідь на заяву № 836 від 22.12.2018р., але знову гр. ОСОБА_1 лист виявився непотрібним і він його не захотів отримувати». Звітуючи про виконання рішення суду від 05.07.2019 р., в листі № 02-08/73 від 26.02.2020 р. сільський голова неправдиво стверджує, що «Сільська рада надіслала ОСОБА_1 рекомендованого листа № 02-21/432 від 28.12.2019 р. з відповіддю на заяву № 836 від 22.12.2018р., але ОСОБА_1 знову не захотів його отримувати і лист черговий раз був повернутий сільській раді». Таку ж неправду відповідач надав суду в листі № 02-08/101 від 13.03.2020 р., і нібито виконуючи судове рішення та на вимогу ухвали суду, сільський голова знову неправдиво стверджує, що «Відповідь на заяву № 836 від 22.12.2018р., повторно була направлена листом через Укрпошту 28.12.2019р. Лист ОСОБА_1 в черговий раз проігнорував і лист повернувся до сільської ради». Таким чином у вищезазначених трьох листах відповідач фактично стверджує і запевнив суд в тому що ОСОБА_1 двічі умисно та усвідомлено відмовився отримувати від Московськобобрицької сільської ради рекомендовані листи від і 1.01.2019 р. та від 29.12.2019 р. в яких містились відповіді заяву№ 836, бо названих листи ОСОБА_1 були непотрібними. З описаних відповідачем обставин, будь який читач зробить однозначний висновок про те, що він умисно відмовляюсь отримувати листи сільської ради та перешкоджає виконати рішення суду, для того щоб зідрати з сільської ради штраф, і в такий шахрайський спосіб збагатитися. Відповідач надав суду завідомо недостовірну інформацію про те, що 11.01.2019 р. та 29.12.2019 р. надсилав рекомендовані листи, але насправді ці поштові відправлення були оформлені посилками, на поштових повідомленнях наявна відмітка про направлення саме «посилки», а не листа. Супровідний поштовий документ приклеєний до посилки з написом «СТАНДАРТ» свідчить про відправлення саме посилки, а не листа. Крім того поштові послуги в розмірі 38 грн. за відправлення і доставку кожної з двох посилок та зі доставках відправнику поштових повідомлень про вручення адресату цих посилок, повинен був сплатити отримувач посилки. Оскільки посилки були повернуті відправнику та отримані сільрадою, тому остання, за отримання від себе, своїх же посилок заплатила по 38 грн. Тобто ОСОБА_1 відмовився оплачувати лише послуги по пересилці двох поштових відправлень, і не відмовлявся від отримання «безкоштовних» листів. Отже на думку позивача, відповідач, як мінімум одній особі - судді, тричі, в трьох листах впродовж лютого - березня 2020 року, неправдиво повідомив про те, що ОСОБА_1 не захотів отримувати двох сільрадівських листів від 11.01.2019 р. та від 29.12.2019 р., бо ці листи були не потрібні. Тому позивач просить визнати недостовірною і такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену в трьох листах Московськобобрицької сільської ради: № 02-08/50 від 03.02.2020 р № 02-08/73 від 26.02.2020 р., № 02-08/101 від 13.03.2020 р. та стягнути з Московськобобрицької сільської ради на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн.

15 травня 2020 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні.

27 травня 2020 року відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження. Також відповідачне подавав клопотань про призначення судового засідання або ж розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ствердив позовні вимоги у повному обсязі, повідомивши, що замість листів, сільською радою йому були надіслані посилки які він відмовився оплатити а не отримати. Ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2020 року справа № 480/1991/19 скасована апеляційним судом та справа направлена на новий розгляд.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти позову заперечив та пояснив, що відповіді позивачу були направлені посилками, тому що у сільської ради відсутні готівкові кошти на оплату поштових послуг.

Відповідач у відзиві заперечив позовні вимоги виходячи з наступного:

Сумським окружним адміністративним судом була розглянута адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Московськобобрицької сільської ради Лебединського району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії справа № 480/1991/19.

Під час розгляду означеної справи було встановлено наступне:

22.12.2018 року позивач ОСОБА_1 засобами електронного поштового зв`язку звернувся до відповідача Московськобобрицької сільської ради із заявою № 836 , в якій просив:

- надати копію рішення сесій Московськобобрицької сільської ради про встановлення премій сільському голові на 2018 рік та 2019 рік, копії документів про поіменне голосування депутатів за названі рішення;

- надати копії розпоряджень Московськобобрицького сільського голови про преміювання працівників сільської ради за грудень 2017 року та грудень 2018 року, а також подання секретаря до цих розпоряджень;

- назвати статті законів чи інших правових актів, які передбачають преміювання сільського голови за 12 місяців наперед і якими керувались депутати, голосуючи; за, що ОСОБА_3 щомісячно, кожного 12 місяців 2018 року, отримував премії без аналізу його діяльності, як того передбачає відповідна постанова КМУ, «Положення про преміювання та Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників та апарату сільської ради, без наявності заслуг і «високих досягнень у праці» та інших факторів, як підстав для преміювання і встановлення надбавок.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року у справі № 480/1991/19, що набрало законної сили 06.08.2019 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , - визнано протиправними дії Московськобобрицької сільської ради щодо ненадання відповіді на його заяву від 22.12.2018 року № 836.

Московськобобрицька сільська рада зобов`язана надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 22.12.2018 року № 836.

10.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою № 491, в якій просив в порядку ст. 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача в місячний термін надати звіт про його виконання.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року, з підстав того, що рішення суду не набрало законної сили, а також ненадання позивачем доказів ухилення Московськобобрицькою сільською радою від його виконання, у задоволенні означеної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

24.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою № 818, в якій, посилаючись на положення ст. 382 КАС України, просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішенням шляхом зобов`язання відповідача в 10-денний термін надати звіт про його виконання.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 року, яка набрала законної сили 17.12.2019 року, у задоволенні цієї заяви позивачу відмовлено, у зв`язку з тим, що нормами КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання. Крім того, заявником не надано жодного доказу на обґрунтування своєї заяви.

13.01.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою № 18, в якій просив в порядку ст. 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача в 10-денний термін надати звіт про виконання, а у разі невиконання цієї ухвали накласти на відповідача відповідний штраф.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року, яка набрала законної сили 11.02.2020 року, заява ОСОБА_1 задоволена, Московськобобрицька сільська рада зобов`язана після набрання ухвалою законної сили, подати у 10-денний строк з дня отримання даної ухвали до Сумського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення по адміністративній справі № 480/1991/19.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Отже, судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту і накладенням штрафу.

Судом встановлено, що з матеріалів справи предметом спору у справі є зобов`язання Московськобобрицьку сільську раду надати ОСОБА_1 відповідь на його заяву від 22.12.2018 року № 836, а саме:

- надати копію рішення сесій Московськобобрицької сільської ради про встановлення премій сільському голові на 2018 рік та 2019 рік, копії документів про поіменне голосування депутатів за названі рішення;

- надати копії розпоряджень Московськобобрицького сільського голови про преміювання працівників сільської ради за грудень 2017 року та грудень 2018 року, а також подання секретаря до цих розпоряджень;

- назвати статті законів чи інших правових актів, які передбачають преміювання сільського голови на 12 місяців наперед і якими керувались депутати, голосуючи за, щоб ОСОБА_3 щомісячно, кожного 12 місяців 2018 року, отримував премії без аналізу його діяльності, як того передбачає відповідна постанова КМУ, Положення про преміювання та Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників та апарату сільської ради, без наявності заслуг і «високих досягнень у праці» та інших факторів, як підстав для преміювання і встановлення надбавок.

За наслідками розгляду означеної заяви ОСОБА_1 , виходячи із змісту судового рішення, відповідач повинен надати копії запитуваних заявником документів (п.п. 1, 2 заяви), а також роз`яснити заявнику нормативне підґрунтя преміювання Московськобобрицького сільського голови.

Ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року у справі № 480/1991/19, щодо відмови у накладенні на Московськобобрицького сільського голову штрафу скасована була скасована Другим апеляційним адміністративним судом з мотивів того, що із поданих Московськобобрицькою сільською радою звітів про виконання означеного судового рішення, достеменно не можливо встановити, чи виконано воно у повному обсязі, а саме: до відповіді від 28.12.2019 року за № 02-21/432 відсутні додатки запитуваних заявником документів (п.п. 1, 2 заяви); матеріали справи не містять опису вкладення рекомендованого поштового відправлення та доказів його прийняття поштовим відділенням та направлення на адресу позивача.

За таких обставин судом при розгляді справи № 480/1991/19 не надавалась оцінка листам Московськобобрицької сільської ради№ 02-08/50 від 03.02.2020 р № 02-08/73 від 26.02.2020 р., № 02-08/101 від 13.03.2020 р.

Суд встановивши відповідні факти, дослідивши докази, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви про відшкодування моральної шкоди в сумі 2500,00 грн, враховуючи наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17.

Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач зазначає, що позивачем при розгляді зазначеної адміністративної справи у суді була поширена була поширена інформація, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену в трьох листах Московськобобрицької сільської ради: № 02-08/50 від 03.02.2020 р № 02-08/73 від 26.02.2020 р., № 02-08/101 від 13.03.2020 р., наслідком чого стало спричинення йому моральної шкоди, яку він оцінив у 2500,00 грн.

Разом з тим, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У своєму позові ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що позивачем була розповсюджена недостовірна інформація яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію та йому була завдана моральна шкода, однак жодна із наведених у ст. 23 ЦК України підстав не була доведена та обґрунтована в позовних вимогах, право на звернення до суду позивачем реалізовується на власний розсуд і дана обставина не є підставою для визнання факту наявності моральної шкоди. Позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана відповідачем і саме у такому розмірі, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає підстав для здійснення розподілу судових витрат, так як жодних судових витрат позивачем не було здійснено, від сплати судового збору позивач був звільнений ухвалою суду.

На підставі викладеного керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 82, 12, 13, 206, 259, 265, 271, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену в трьох листах Московськобобрицької сільської ради: №02-08/50 від 03.02.2020 р., №02-08/73 від 26.02.2020 р., № 02-08/101 від 13.03.2020 р. та про стягнення з Московськобобрицької сільської ради на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Лебединський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 08.09.2020 року.

Суддя Бакланов Р. В.