Ухвала

04 вересня 2020 року
місто Київ

справа № 522/2748/17
провадження № 61-10182ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди,
ВСТАНОВИВ :
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 майнової шкоди у розмірі 25 987, 04 грн у зв`язку зі зменшенням нарахування одноразової грошової допомоги під час звільнення з військової служби.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з порушенням правил предметної юрисдикції.

ОСОБА_1 10 липня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції як таку, що постановлену з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, справу направити для розгляду до суду апеляційної інстанції.
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, ухвалене 11 квітня 2019 року, оскільки копію зазначеного рішення заявником отримано 23 червня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог.
У серпні 2020 року від заявника надійшли документи на усунення недоліків касаційної скарги, подано докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення.
Верховний Суд визнає, що касаційну скаргу та додатково подані документи подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За правилами частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена частинами другою та третьою наведеної статті, окрім випадків, передбачених правилами частини третьої статті 394 цього Кодексу.
Заявник зазначає, що отримав копію оскаржуваного рішення 24 червня 2020 року та 14 липня 2020 року звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на зазначену ухвалу апеляційного суду від 11 квітня 2019 року про закриття провадження у справі.
Зазначена обставина, на переконання заявника, свідчить про поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Європейський суд з прав людини зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.
Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Виняток з наведеного загального правила статті 127 ЦПК України викладено в частині третій статті 394 ЦПК України, відповідно до якої незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Таким чином наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення незалежно від того, чи є вони поважними, не можуть слугувати підставами для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, оскільки не свідчать про існування виняткових обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження не має правового значення для відкриття касаційного провадження у спірних правовідносинах, а безпідставне та не передбачене процесуальним законом поновлення такого строку свідчитиме про порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявнику необхідно відмовити у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження.
Заявнику необхідно навести виключні обставини, що були причиною пропуску строку на касаційне оскарження, передбачені пунктами 1 та 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, та надати відповідні письмові докази в підтвердження таких виняткових обставин.
Заявникові необхідно врахувати положення пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення», відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, процесуальні строки, передбачені у частині третій статті 394 ЦПК України, не зазначені у наведеному положенні, а тому не продовжуються на строк дії карантину.
Згідно із частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Наведені обставини свідчать про необхідність продовження ОСОБА_1 строку для усунення недоліків касаційної скарги до 05 жовтня 2020 року, з метою подання заяви із наведенням виключних обставин, що були причиною пропуску строку на касаційне оскарження.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Одночасно Верховний Суд встановив наявність технічної описки в ухвалі суду від 23 липня 2020 року, у зв`язку з чим п`ятий абзац другої сторінки наведеного рішення, а саме: «За наведених обставин не підлягає застосуванню норми частини третьої статті 394 ЦПК України», необхідно виключити із тексту згаданого рішення.
Керуючись статтями 127, 269, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Виправити описку, допущену в ухвалі Верховного Суду від 23 липня 2020 року, шляхом виключення з мотивувальної частини наведеного рішення п`ятий абзац другої сторінки такого змісту: «За наведених обставин не підлягає застосуванню норми частини третьої статті 394 ЦПК України».
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків у касаційній скарзі до 05 жовтня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний