Справа № 600/536/18
Справа № 2/951/43/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді - Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання - Фещак Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

26.06.2018 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги покликаються на те, що вони є власниками відповідних частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач - ОСОБА_4 , не проживає у вказаному будинку з 22 серпня 2013 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні будинку жодної участі не бере, особистих його речей у будинку не має. Формальна реєстрація відповідача у будинку перешкоджає їм у здійсненні права власності, зокрема права користування та розпорядження таким. Зважаючи на викладені вище обставини, керуючись нормами ст.405 ЦК України, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 23.08.2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за такою та розпочато підготовче провадження (а.с.31).

11.03.2019 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області підготовче провадження у справі закрито та призначено таку до судового розгляду по суті (а.с.58).

06.03.2019 року, 12.03.2019 року та 13.03.2020 року позивачами скеровані на адресу суду заяви від позивачів, згідно з якими, серед іншого, останні просять здійснювати розгляд справи у їх відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.55, 59, 62).

Відповідач - ОСОБА_4 13.02.2020 року через канцелярію суду відповідач подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги він визнає повністю та просить розгляд даної справи проводити у його відсутності(а.с.87).

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Як встановлено судом, кожен із позивачів є власниками відповідних частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 07.11.2001 року (а.с.5, 6, 7).

Шлюб між ОСОБА_3 (одною із позивачів) та ОСОБА_4 було розірвано рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 22.08.2013 року, що підтверджується копією цього рішення (а.с.13).

Відповідач фактично зареєстрований, але не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження «факту не проживання» від 12.03.2019 року (а.с.60).

У вказаному будинку, на момент звернення із позовом, зареєстровано 4 (четверо) осіб: ОСОБА_1 (позивач); ОСОБА_3 (позивач); ОСОБА_4 (відповідач), ОСОБА_5 (син позивача ОСОБА_3 ), що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб від 14.06.2018 року (а.с.9).

Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відтак суд вважає, що відповідач по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою по АДРЕСА_1 , як член сім`ї власника. На даний час відповідач не проживає за вказаною адресою з 2014 року, житлом не користується, а відтак втратив право на користування житловим приміщенням.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси, зважаючи на наступне

Враховуючи вищенаведене, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

При цьому, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_3 слід стягнути 50 відсотків сплаченого нею судового збору у розмірі 352, 40 грн. та повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову у розмірі 352, 40 грн.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 206, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 50 відсотків сплаченого нею судового збору в розмірі 352,40 грн..

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 352, 40 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 15.07.1999 року.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 15.07.1999 року.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 13.07.2002 року.

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , паспорт № НОМЕР_8 .

Суддя О.Б.Гриновець