Провадження № 2-з/229/13/2020
УХВАЛА

02 вересня 2020 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Грубник О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову. Вказала, що у провадженні Дружківського міського суду Донецької області перебуває на розгляді цивільна справа за поданням Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 , яким він спільно володіє. В цій справі заявниця ОСОБА_1 вважає себе заінтересованою особою. Підставою для звернення Дружківського ВДВС до суду є невиконання ОСОБА_2 судового рішення про стягнення з нього на користь заявниці аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_2 на 31 липня 2020 року має заборгованість за аліментами у розмірі 63107,75 грн. У поданні Дружківський ВДВС просить суд визначити частку майна ОСОБА_2 , яким він володіє спільно з дружиною, ОСОБА_4 , а саме: транспортного засобу марки SKODA, модель SUPERB, номер двигуна (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вважає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Натомість, існує вірогідність того, що за час розгляду судом подання Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визначення частки майна боржника, яким є ОСОБА_2 , у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, до ухвалення рішення за результатами його розгляду, власник майна, - ОСОБА_4 , може розпорядитися майном, яким вона володіє спільного із боржником, з метою уникнення звернення стягнення на зазначене майно, для забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Тому, гарантією забезпечення примусового виконання рішення Дружківського міського суду на підставі якого видано виконавчий лист № 2/229/541/2014 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, шляхом звернення стягнення на частку майна, яке належить боржнику на праві спільної сумісної власності з його дружиною - ОСОБА_4 є накладення арешту на вказаний транспортний засіб. Оскільки, в рамках здійснення примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів в ході виконання виконавчого провадження АСВП № 44330993, державний виконавець, в силу вимог ЗУ «Про виконавче провадження», позбавлений можливості вживати заходів примусового виконання рішення, відносно майна, що не зареєстровано за боржником, єдиною можливістю забезпечення виконання судового рішення про стягнення аліментів, є вжиття судом заходів забезпечення позову, під час розгляду подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з дружиною ОСОБА_4 . Просить суд вжити заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортний засіб марки SKODA, модель SUPERB, номер двигуна (шасі, рами) НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , з метою заборони його відчуження; заборонити ОСОБА_4 здійснювати операції з відчужування транспортного засобу марки SKODA, модель SUPERB, номер двигуна (шасі, рами) НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на нового власника.

Дослідивши матеріали заяви у межах вирішення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151ЦПК України).

З матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідно до вимог ч.3ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, подаються насамперед позивачем (у позовному провадження), а ОСОБА_1 не має статусу позивача у вказаній справі.ЇЇ інтереси не порушено.

На підставі наведеного, заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-150,152, ст. 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький апеляційний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 02 вересня 2020 року .

Суддя: О. М. Грубник