Справа № 212/953/20
2/212/1572/20
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

13 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Пустовіт О.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (місце мешкання: АДРЕСА_1 ) до комунального підприємства "Центр електронних платежів" Криворізької міської ради (юридична адреса: 50101, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 30 ) про визнання наказу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про визнання наказу недійним. В позові просить суд наказ від 09 грудня 2019 року № 52-ОК "Про прийняття ОСОБА_1 ", в частині визначення строку трудового договору, а саме: "за строковим трудовим договором з 10 грудня 2019 року по 10 січня 2020 року" визнати недійсним та вважати його укладеним на невизначений строк від часу його укладання, з 10 грудня 2019 року; наказ від 10 січня 2020 року № 2-К "Про звільнення" скасувати; стягнути з відповідача - комунального підприємства "Центр електронних платежів" Криворізької міської ради, на користь позивача - ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 10 січня 2020 року до дня вирішення спору по суті, з розрахунку 13632(тринадцять тисяч шістсот тридцять дві гривні 03 копійки) на місяць.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтею 175 ЦПК України.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог статті 175 ЦПК України, а саме: заява, зокрема, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти (пункт 2 частини 3 статті 175 ЦПК України); зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (пункт 3 частини 3 статті 175 ЦПК України); відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору (пункт 6 частини 3 статті 175 ЦПК України); відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (пункт 7 частини 3 статті 175 ЦПК України); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (пункт 9 частини 3 статті 175 ЦПК України); підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (пункт 10 частини 3 статті 175 ЦПК України).

Більш того, пунктом 8 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а приписи частини 5 статті 177 ЦПК України містять вимогу про зобов`язання позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

В порушення п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовні заяві не зазначено офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача.

П. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачає зазначення у позовній заяві відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору, що позивачем у позові не відображено, але у разі вжиття таких заходів, спірне питання може бути вичерпано.

В порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач не зазначив щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів вказаних доказів.

Також, у порушення ч. 2 ст. 95 ЦПК України надані копії письмових доказів належним чином не засвідчені.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Крім того, у позовній заяві не конкретизовані позовні вимоги, а саме позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній за час вимушеного прогулу, однак суму, яку слід стягнути з відповідача не зазначає.

Ціна позову, у позовах про стягнення грошових коштів, визначається сумою, яка стягується, згідно п. 1 ч. 1ст. 176 ЦПК України.

При визначенні середньомісячного заробітку, суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджуються вказані обставини.

Згідно ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору». Цим Законом скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 01 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Оскільки позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання недійсним наказу від 09 грудня 2019 року № 52-ОК "Про прийняття ОСОБА_1 ", в частині визначення строку трудового договору, а саме: "за строковим трудовим договором з 10 грудня 2019 року по 10 січня 2020 року" та вважати його укладеним на невизначений строк від часу його укладання, з 10 грудня 2019 року та скасування наказу про звільнення № 2-к від 10 січня 2020р., та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, тому підстав для звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» немає.

Як вбачається із позовних вимог позивача, останній просить суд стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу із відповідача, вказана вимога є вимогою майнового характеру, а відповідно до ст.4Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із позовної заяви, ціна позову майнової вимоги позивачем не зазначена, а тому суд рахує, що позивачу необхідно сплатити мінімальний розмір судового збору, яку позивач має сплатити при зверненні до суду із позовною вимогою майнового характеру, що становить 840 грн. 80 коп.

Крім того, як вбачається із позовних вимог позивача, останній просить суд про визнання недійсним наказу від 09 грудня 2019 року № 52-ОК "Про прийняття ОСОБА_1 ", в частині визначення строку трудового договору, а саме: "за строковим трудовим договором з 10 грудня 2019 року по 10 січня 2020 року" та вважати його укладеним на невизначений строк від часу його укладання, з 10 грудня 2019 року та скасування наказу про звільнення № 2-к від 10 січня 2020р., вказана вимога є вимогою не майнового характеру, а відповідно до Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року з наступними змінами і доповненнями, за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, судовий збір становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 840,80 грн.

Вказаний судовий збір необхідно сплатити за наступними реквізитами:

Судовий збір підлягає сплаті позивачем за наступними платіжними реквізитами:

Отримувач коштів УК у Покровс.р. м. Кр.Р/Покр.р/22030101

IBANUA0004022

Призначення платежу - Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про судовий збір» та ст.ст. 177, 185, 285 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального підприємства "Центр електронних платежів" Криворізької міської ради про визнання наказу недійсним - залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. Г. Пустовіт