Справа № 302/691/20
Номер рядка звіту 41
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

26.08.2020 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір`ї, у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 130000 грн та судових витрат у виді судового збору,-

В С Т А Н О В И В:

27.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу в сумі 130 тис. грн. за договором позики.

Заяву обґрунтував тим, що 20.03.2014 року він позичив відповідачу ОСОБА_2 130 тис. грн. з умовою повернення цих коштів до 20.09.2016 року. На підтвердження передачі коштів відповідач надав позивачу письмову розписку про отримання ним грошей в сумі 130 тис. грн. у гр. ОСОБА_1 та зобов`язався такі повернути в строк до 20.09.2016 року. в що підтверджується оригіналом власноручно написаної ОСОБА_3 розписки. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та до вказаної дати позичені гроші позивачу не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути кошти, однак ОСОБА_2 ігнорує всі вимоги позивача та борг не повертає. Позивач покликається на ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України та просить суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 130000 грн.

Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.08.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, від сторін до суду не надходили.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про розгляд справи судом за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав.

Позивач ОСОБА_1 26.08.2020 року подав суду оригінал боргової розписки від 20.03.2014 ОСОБА_2 . Станом на час розгляду справи не подав суду клопотання про закриття провадження або залишення позову без розгляду у зв`язку з врегулюванням спору.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог та зміст оригіналу боргової розписки гр. ОСОБА_2 суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю виходячи з такого.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу боргових зобов`язань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до розписки від 20.03.2014 року, укладеної між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 у присутності гр. ОСОБА_3 оригінал якої досліджено судом, а також долучено до матеріалів справи, відповідач взяв в борг у позивача 130 тисяч гривень 20.03.2014 року і зобов`язався вказану суму повернути ОСОБА_1 через два з половиною роки або тридцять місяців, тобто до 20.09.2016 року.

Дані обставини відповідачем не заперечені та не спростовані, жодним доказом.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано перед позивачем зобов`язання щодо повернення коштів згідно боргової розписки від 20.03.2014 року, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу 130000 грн.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1ст. 207 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15.

З наявної в матеріалах справи розписки від 20.03.2014 року вбачається, що строк позики розпочинається з моменту підписання розписки і становить до 20.09.2016 року.

Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником ОСОБА_2 коштів в борг у гр. ОСОБА_1 та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк.

Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригіналу боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25.04.2012 року, справа № 6-24ц12.

Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем.

Відповідно до ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

У частині ч. 1ст.527 ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Із розписки, написаної ОСОБА_2 , вбачається, що він взяв на себе зобов`язання повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 130000 грн.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат у виді судового збору в сумі 1300 грн підлягає до задоволення, оскільки вказані судові витрати понесені позивачем підтверджені документально (квитанція № 19973 від 19.07.2020).

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики в розмірі 130000 (сто тридцять тисяч) грн 00 коп. та судових витрат у виді судового збору в сумі 1300 (одна тисяча тристо) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцять днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 31.08.2020 року.

Суддя: В. П. Кривка