Провадження № 2/750/371/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

третя особа ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

28.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків в сумі 20124 грн. 01 коп. та судових витрат. Підставою заявленого позову визначає норми статті 22 ЦК України та вказує, що відповідач заподіяла позивачу збитки через проживання в квартирі та не сплати комунальних послуг.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що у період з 22.03.2016 по 30.05.2018 позивач був позбавлений можливості користуватися квартирою та проживати в ній, оскільки після фактичного припинення стосунків з позивачем та зняття її з реєстрації у спірній квартирі 02.04.2016. Відповідач самовільно продовжувала проживати у ній та на вимогу третьої особи власника квартири звільнити квартиру добровільно - відмовлялася, внаслідок чого останній звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Тільки 30.05.2018 відповідач звільнила спірну квартиру. З 02.04.2016 по 30.05.2018 за час одноособового проживання відповідача у спірній квартирі без правових підстав виникла заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 20124 грн. 01 коп., яку необхідно стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила суду, що вона проживала в квартирі АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2 та своєю дочкою на постійній основі з 2001 року та була там зареєстрована. 22.03.2016 ОСОБА_2 добровільно забрав свої речі та з`їхав з цієї квартири, коли вона була на роботі, а 24.03.2016 подав позов до суду про розірвання шлюбу. 04.12.2015 ОСОБА_2 подарував спірну квартиру своєму сину, про що їй стало відомо лише 02.04.2016. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 зняв її з реєстрації у спірній квартирі і 30.05.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 змінили замки у квартирі і більше її туди не впустили. У період з 22.03.2016 по 30.05.2018 вона час від часу перебувала у спірній квартирі, ніяких перешкод у користуванні даною квартирою вона не чинила ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_4 , як власнику квартири, вони добровільно нею не користувалися та не зверталися до неї з вимогами про оплату комунальних послуг.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши докази у справі, суд доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.01.2000 року власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі з 23.11.2001 року та знята з реєстрації 02.04.2016 року за заявою власника квартири.

ОСОБА_4 став власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 04.12.2015 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру (а.с. 5).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Згідно довідки управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 18.1.2019 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог в частині заподіяних збитків наданий розрахунок з абонентом ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 року по 01.12.2019 року по КП «Чернігівводоканал» сплачено послуг на суму 4259 грн. 45 коп. (а.с. 11), наданий розрахунок АТ «Чернігівобленерго» за період з 01.01.2016 по 01.11.2019, який не містить загальної суми сплати коштів (а.с. 13-15), згідно листа-розрахунку по особовому рахунку з абонентом ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 01.12.2019 року на користь ТОВ фірми «ТехНова» сплачено загальну суму коштів в розмірі 21754 грн. 62 коп. (а.с. 17), згідно листа-розрахунку по особовому рахунку з абонентом ОСОБА_4 за період з 01.01.2016 по 01.12.2019 року сплачено на користь КП «Деснянське» Чернігівської міської ради загальну суму коштів в розмірі 7472 грн. 80 коп. (а.с. 19).

Норми ст. 76 ЦПК України визначають, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд не приймає до уваги складений адвокатом Чумаком А.В. розрахунок суми позову про відшкодування збитків, яким визначено борг за спожиті житлово-комунальні послуги станом на червень 2016 року, що складає 50% від суми, що є спільним боргом подружжя на загальну суму 5637 грн. 58 коп.; борг за спожиті житлово-комунальні послуги станом на травень 2018 року на загальну суму 22942 грн. 79 коп., а розрахунок загальної заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 20124 грн. 01 коп. (а.с. 22), так як згідно наданих розрахунків по особовому рахунку по квартирі АДРЕСА_1 відсутня заборгованість по оплаті комунальних послуг.

Оскільки третя особа ОСОБА_4 є власником квартири, а позивач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі та не надав суду беззаперечних доказів щодо здійснення останнім оплати даних комунальних послуг, які здійснив саме він, а не власник квартири, тому суд приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог про стягнення з відповідача збитків, тому слід відмовити в задоволенні позову з підстав заявлених позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 21.02.2020.

Суддя Л.В. Карапута