Справа № 572/2475/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю :

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/2475/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт права власності ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 . Крім цього, позивач просить визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_5 .

В поданій позовній заяві позивачем вказано, що брат позивача - ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 19 листопада 1982 року набув право власності на незакінчену домобудівлю (фундамент), розташовану по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіту щодо вказаного у позові майна останній не залишав, через що спадкування відбувається за законом. Спадкоємців першої черги спадкування після смерті спадкодавця немає. Позивач зазначає, що на момент смерті вона проживала разом із спадкодавцем прийняла спадщину після смерті брата належним чином, однак, не може оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - через наявність іншого спадкоємця за законом - ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, дав пояснення відповідно до змісту позовної заяви.

Відповідачем - ОСОБА_3 суду подано письмову заяву, згідно із якою відповідач визнає заявлені позивачем вимоги, заперечень не має.

Позивачем заявлено клопотання про витребування із Сарненської районної ДНК спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .

Відповідачем заявлено клопотання про розгляд даної справи у її відсутності.

Вказані клопотання судом задоволені.

Інших клопотань заявлено сторонами не було.

Так, правовідносини між сторонами виникли із права на спадкування.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Позивачем у поданій заяві ставиться вимога щодо встановлення за померлим ОСОБА_5 права власності на спірне майно - з метою реалізації позивачем права на спадкування цього майна.

Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними в свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із копії договору купівлі-продажу від 19 листопада 1982 року вбачається, що ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_7 незакінчену домобудівлю (фундамент), розташовану по АДРЕСА_1 .

За договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинка на праві особистої власності від 19 березня 1979 року, ОСОБА_7 за вказаною вище адресою було виділено земельну ділянку - для будівництва житлового будинку. Крім цього, останньому рішенням виконавчого комітету Степанської селищної ради народних депутатів Сарненського району від 30 травня 1978 року було дозволено будівництво житлового будинку по вул.Н.Сергієнко .

Вказані обставини підтверджені копіями архівної довідки №92/01-29/19 від 12 червня 2019 року та договору від 19 березня 1979 року, які надані суду позивачем.

Згідно із копією довідки №1086 від 25 червня 2019 року, виданою Степанською селищною радою Сарненського району Рівненської області - вилицю Н.Сергієнко в смт.Степань Сарненського району Рівненської області, було перейменовано на вулицю К.Савури - на підставі рішення селищної ради №63 від 6 травня 1996 року.

Із копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 3 липня 2013 року, вбачається, що по АДРЕСА_1 розташовано будинковолодіння, що складається із житлового будинку 1986 року побудови (загальною площею 88,2 м2) та господарських будівель.

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований станом на 13 серпня 2018 року, доводить, що право власності на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_5 .

Таким чином, суд вважає доведеним факт набуття ОСОБА_5 права власності на вказане вище будинковолодіння.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на досліджені докази, суд вважає, що вказане у позові нерухоме майно належало ОСОБА_5 на законних підставах.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, належне останньому будинковолодіння відноситься до спадкової маси після смерті власника, згідно із вимогами ст.1218 ЦК України, відповідно до якої - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогами ст.1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При чому відповідно до ч.2 ст.1223 СК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так, за змістом ст.1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Позивачі, які є рідними сестрами спадкодавця ОСОБА_5 , відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України (якою визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері), відносяться до другої черги спадкування за законом після смерті брата.

Із оглянутої судом спадкової справи №453/2012 від 6 вересня 2012 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , встановлено, що 6 вересня 2012 року відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_5 . Останнім дійсно за життя посвідчувався заповіт на користь ОСОБА_8 , однак, будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 вказаним заповітом не охоплено, через що спадкування цього нерухомого майна здійснюється в порядку спадкування за законом.

Відповідно до досліджених судом заяв, наявних в матеріалах спадкової справи - спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які подали до нотаріальної контори відповідні заяви про прийняття спадщини 6 вересня 2012 року.

При вирішенні питання видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті вказаного спадкодавця нотаріусом встановлено, що на 1/2 частку спадкового майна у спадщині за законом після смерті ОСОБА_5 , претендує його сестра - ОСОБА_2 . Однак, вказаному спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на цілу частку у спадщині за законом після смерті брата, оскільки є інший спадкоємець другої черги спадкування - ОСОБА_3 , яка є такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог чинного закону. Вказані обставини встановлені судом із дослідженої копії постанови державного нотаріуса Сарненського РДНК про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 5 липня 2019 року.

Таким чином, виходячи із досліджених судом доказів, судом встановлено, що позивач та відповідач є спадкоємцями другої черги спадкування за законом після смерті брата - на підставі 1262 ЦК України.

Із змісту ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Копія постанови державного нотаріуса Сарненської РДНК від 5 липня 2019 року, долучена позивачем до позовної заяви, доводить, що як позивач, так і відповідач прийняли спадщину після смерті брата.

З огляду на наведене, виходячи із змісту ч.3 ст.1268 ЦК України, якою визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї - усі вказані вище особи є такими, що прийняли спадщину відповідно до закону після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України - частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому усі спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_5 мають право на 1/2 частину кожний у спадковій масі, що залишилась після смерті спадкодавця.

Враховуючи ті обставини, що позивачем доведено наявність спадкового майна у спадкодавця, підтверджено час відкриття спадщини, однак, з урахуванням тих обставин, що інший спадкоємець за законом також прийняла спадщину належним чином, не відмовившись від прийняття вказаної спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, є достатні правові підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі наведеного, ст.ст.328, 1218, 1220, 1222, 1262, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 (жительки АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (жительки АДРЕСА_4 ) про встановлення факту права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволити частково.

Встановити факт права власності ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на новозбудований житловий будинок з надвірними будівлям, розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (жителькою АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлям, розташованих за адресою : АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: підпис

копія вірно

Суддя Сарненського

районного судуТ.О.Ведяніна