Ухвала

04 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 2-2630/10

провадження № 61-7335св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Дмитра Володимировича, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д. В.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 березня 2020 року, у задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д. В. - відмовлено.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 березня 2020 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2020 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу № 2-2630/10 з суду першої інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (порушення норм процесуального права).

У серпні 2020 року справа № 2-2630/10 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

У травні 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про зупинення дії судового рішення. Заява мотивована тим, що 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-2630, виданого 20 березня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з нього на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 243 922,59 грн до завершення справи по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2019 року по справі № 2-2630/10 було зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 2-2630 до завершення розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця. Вважає, що незупинення дії постанови Миколаївського апеляційного суду від 16 березня 2020 року істотно ускладнить його майнове становище, а відповідно і оспорювані інтереси.

Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення дії рішення суду має містити обґрунтування необхідності такого зупинення. Проте вказані в клопотанні обставини, щодо зупинення дії постанови апеляційного суду, не свідчать про наявність підстав для її зупинення. Крім того, постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 березня 2020 року лише залишено без змін ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2019 року, а відтак Миколаївський апеляційний суд рішення у справі не приймав.

Тому в задоволенні клопотання про зупинення дії постанови апеляційного суду слід відмовити.

Керуючись статтями 34, 260, 401, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Миколаївського апеляційного суду від 16 березня 2020 року.

Справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Дмитра Володимировича до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному вебпорталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат