Справа № 447/2131/19 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/811/3676/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ОСОБА_1 Ратича Т. ОСОБА_2 ,

представника МВКП «Верховина» - Шимчишина І.С.,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ратича Тараса Михайловича на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 вересня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась із заявою про забезпечення позову, просила забезпечити позов шляхом зупинення самочинного будівництва забудови земельної ділянки під кадастровим номером :01:004:0185, заборони власнику земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:004:0185 по адресі: АДРЕСА_1 особисто або через довірених ним осіб вчиняти будівельні роботи з реконструкції/ будівництва нежитлового приміщення; заборонити вчиняти дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, пов`язані зі зміною власника незавершеного об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230); заборонити вчиняти дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, пов`язані зі зміною власника земельної ділянки під кадастровим номером :01:004:0185(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30).

В обґрунтування заяви посилалася на те, що ОСОБА_1 та МВКП «Верховина» порушують її право власності на об`єкт нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке набуто нею на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2008 року, оскільки вхід до належного їй підвального приміщення замуровано самовільною добудовою, яку здійснює ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без дозвільних документів. Вважає, що самочинне будівництво ведеться на земельній ділянці, частина якої надана їй на підставі рішення Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області від 02.07.2013 року №353 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Заяву про забезпечення позову обґрунтовувала і тим, що ще до закінчення розгляду справи відповідачі можуть закінчити розпочате самовільне будівництво, прийняти його в експлуатацію та оформити необхідні правовстановлюючі документи, а також існує ймовірність того, що можуть відчужити об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку, що в майбутньому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 20 вересня 2019 року заяву про забезпечення позову - задоволено.

Зупинено самочинне будівництво забудови земельної ділянки під кадастровим номером :01:004:0185.

Заборонено власнику земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:004:0185 по адресі: АДРЕСА_1 особисто або через довірених ним осіб вчиняти будівельні роботи з реконструкції/ будівництва нежитлового приміщення.

Заборонено вчиняти дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно пов`язані з зміною власника незавершеного об`єкту будівництва по адресі: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230).

Заборонено вчиняти дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно пов`язані з зміною власника земельної ділянки під кадастровим номером :01:004:0185 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30).

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Ратич Тарас Михайлович, в апеляційній скарзі вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповно з`ясованих обставинах справи. Посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не надав, а матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання ОСОБА_3 в заяві на можливість відчуження майна не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Крім того, забезпечуючи позов, суд першої інстанції не встановив конкретних обставин справи, а саме, не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно існує спір, не навів жодних доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на ухилення виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги, більше того, не дослідив той факт, що у заявника взагалі відсутнє право користування чи володіння земельною ділянкою. Також судом не враховано, що обраний позивачем вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, є неспіврозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки зазначені в заяві заходи забезпечення позову фактично є предметом розгляду даної справи, і ці вимоги повинні вирішуватись виключно в порядку розгляду справи по суті. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про допустимість вжиття заходів забезпечення позову, оскільки в заяві про забезпечення позову наведено ґрунтовні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.

Пункт 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , відділу державної реєстрації Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області про зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном по АДРЕСА_2 шляхом демонтажу самочинного будівництва по АДРЕСА_1 та у здійсненні користування та розпорядження земельною ділянкою, прилеглою до будинку АДРЕСА_3 ; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.07.2019 індексний номер 47576282 на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0185 та від 02.07.2019 індексний номер 47573318 на об`єкт незавершеного будівництва, прийняті державним реєстратором Миколаївської райдержадміністрації Львівської області.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач зазначила, що відповідачем ОСОБА_1 здійснюється будівництво об`єкту нерухомого майна за відсутності дозвільних документів, і оскільки таке будівництво здійснюється впритул до стіни належного їй об`єкту нерухомого майна, а саме, приміщення по АДРЕСА_2 , вважає, що таким будівництвом порушується її право власності на цей об`єкт. Окрім цього, зазначає, що будівництво здійснюється на земельній ділянці, на частину якої рішенням Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області від 02.07.2013 року №353 їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 70 кв.м.

У заяві також зазначила про те, що відмова у забезпеченні позову шляхом зупинення будівництва може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду про можливе задоволення позову та приведення об`єкту в попередній стан, приведення земельної ділянки у попередній стан, поновлення порушених прав позивача.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, врахував зазначені ОСОБА_3 у заяві про забезпечення позову підстави необхідності забезпечення позову, оскільки розпочате будівництво об`єкта нерухомого майна за час розгляду справи можливо буде закінченим, зданим в експлуатацію, можливою буде реєстрація за відповідачем права власності, у зв`язку з чим останній має реальну можливість відчужити вказане майно, що в майбутньому може утруднити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення оспорюваних прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем у заяві про вжиття заходів забезпечення позову не зазначено достатніх причин та обґрунтування необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову, спростовуються заявою позивачки ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову, у якій заявник зазначила та обґрунтувала причини необхідності вжиття заходів забезпечення позову, які вірно були враховані судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував те, що обраний позивачем вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, є неспіврозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки зазначені в заяві заходи забезпечення позову фактично є предметом розгляду даної справи, і ці вимоги повинні вирішуватись виключно при розгляді справи по суті, на думку колегії суддів, є надуманими та спростовуються прохальною частиною позовної заяви.

Рішенням сесії Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області від 02.07.2013 року №353 спростовуються доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 немає відношення до земельної ділянки, з приводу якої між сторонами виник спір.

Крім цього, представники апелянта в суді апеляційної інстанції заперечили ведення відповідачем самочинного будівництва, ствердили про наявність дозвільних документів на будівництво нерухомого майна, однак такі суду для огляду не надали.

На думку колегії суддів, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття такого заходу забезпечення позову, врахував вимоги розумності, обґрунтованості заявником необхідності забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, оскільки у випадку задоволення позову ОСОБА_3 саме таке забезпечення позову відповідатиме, в тому числі і майновим інтересам відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, відповідно до якого визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду, беручи до уваги зміст позову ОСОБА_3 , колегія суддів вважає підставним задоволення заяви про забезпечення позову.

За вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, така підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ратича Тараса Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20.02.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.