Єдиний унікальний номер справи 235/5390/20
Номер провадження 2/235/1793/20
У Х В А Л А
(про забезпечення позову)
31 серпня 2020 року м. Покровськ
Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Клікунова А.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
В С Т А Н О В И Л А :
Одночасно з пред`явленням позовної заяви ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення вказаного позову в спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується. Заява про вжиття заходів забезпечення позову вмотивована наступним. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. від 01.06.2020 року відкрито виконавче провадження № 62208568 з примусового виконання виконавчого напису № 5268, виданого 06.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 300 000,00 гривень. В рамках ВП № 62208568 приватним виконавцем ухвалено постанови про арешт коштів та арешт майна боржника. Позивач в судовому порядку оскаржує виконавчий напис нотаріуса з підстав спірності суми стягнутої кредитної заборгованості, та через той факт, що банк утаїв інформацію про звернення стягнення на предмет застави (транспортний засіб марки «Маzdа» реєстраційний номер НОМЕР_1 ). Необхідність забезпечення позову, за переконанням ОСОБА_1 , полягає у потребі об`єктивного недопущення безпідставного стягнення грошових коштів із заробітної плати, примусової реалізації арештованого майна, що може привести до негативних та незворотних наслідків, також ускладнить поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.
Зміст і форма заяви про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.
Розгляд заяви проведено в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Суддя, оцінивши підставність доводів ОСОБА_1 , враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, - приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Отже, інститут забезпечення позову в цивільному процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Судом встановлено, що 06.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. видано виконавчий напис № 5268 про стягнення в безспірному порядку з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 29/2008-118ФЛ від 25.09.2008 року в сумі станом на 24.04.2002 року 844 882,58 гривень.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду; право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
27.08.2020 року ОСОБА_1 на розгляд суду пред`явив позов про визнання виконавчого напису нотаріуса № 5268 від 06.05.2020 року таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи такі вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився в безспірності заборгованості за кредитним договором. Так, нотаріусом не враховано, що згідно кредитного договору № 29/2008-118ФЛ від 25.09.2008 року (п. 2.1) передбачений кінцевий строк повернення кредиту 21.09.2015 року. З огляду вказаного, позивач вважає, що нотаріус не мав законного права вчиняти виконавчий напис за спливом трирічного строку позовної давності, тобто з 22.09.2018 року, разом з тим у оспорюваному виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 30.04.2019 року по 30.04.2020 рік. Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір застави транспортного засобу № 29/2008-118 ФЛ/1, предметом якого виступив автомобіль марки «Маzdа» реєстраційний номер НОМЕР_1 . НОМЕР_2 році вказаний легковий автомобіль був пошкоджений від пожару, та за Актом-передачі транспортного засобу від 29.07.2013 року банком прийнято від ОСОБА_1 предмет застави, з подальшою реалізацію для погашення кредиту. Умовами договору застави (п. 3.5.3) передбачено, що предмет застави переходить у власність заставодержателя за ціною, яка дорівнює сумі кредиту та нарахованим процентам; після переходу права власності на предмет застави до заставодержателя основне зобов`язання вважається повністю виконаним. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами щодо безспірності заборгованості.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.
Згідно ст. 90 Закону України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. від 01.06.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62208568 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 5268 від 06.05.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 300 000,00 гривень.
В рамках виконавчого провадження ВП № 62208568 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.П. 01.06.2020 року прийнято постанови про:
- накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 330300 гривень;
- накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 330300 гривень.
ОСОБА_1 вважає доцільним забезпечити позов про оскарження виконавчого напису нотаріуса шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню ВП № 62208568, оскільки фактично існує загроза примусової реалізації належного йому майна, утримання грошових коштів із доходів (зокрема, заробітної плати). Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення прав та інтересів ОСОБА_1 , оскільки у разі ухвалення судом рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню сумнівним є добровільне повернення АТ «Першим українським міжнародним банком» грошових коштів, які будуть стягнуті за оспорюваним виконавчим документом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа. Тобто, законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.
Суд звертає увагу, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, у разі ухвалення судом по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк» рішення про задоволення вимоги визнання виконавчого напису нотаріуса № 5268 від 06.05.2020 року таким, що не підлягає виконанню виконавче провадження ВП № 62208568 підлягатиме закінченню.
У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
З урахуванням вищевикладеного, наявного спору між сторонами, обсягу позовних вимог, вимоги співмірності виду забезпечення позову із предметом позову, з огляду, що на примусове виконання оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, в рамках якого приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна, коштів позивача, та не виключно можуть бути проведені утримання із доходів (заробітної плати) останнього, - суд приходить до переконання, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та у випадку задоволення позовних вимог повернення належних позивачу коштів, на які буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднене або взагалі неможливе, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі.
Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України суд не вбачає.
Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 153 ЦПК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленого до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний нотаріус виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується, а саме виконавчого напису, виданого 06.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким горем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 5268 про стягнення в безспірному порядку з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 29/2008-118ФЛ від 25.09.2008 року.
З дотриманням ч. 2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову направити ОСОБА_1 та на адресу Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича для негайного виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.
Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п"ятнадцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: