Справа № 354/910/19
Провадження № 2/354/192/20
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

20 лютого 2020 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Польської М.В.

при секретарі: Калинчук І.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності на частку майна у спільній сумісній власності подружжя та визначення порядку користування майном,-

в с т а н о в и в:

17.10.2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

20.02.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,2103 га (кадастровий номер: :10:011:0012) по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ; житловий будинок АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_2 , укладати угоди стосовно наступного майна; земельної ділянки площею 0,2103 га (кадастровий номер: :10:011:0012) по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та житлового будинку АДРЕСА_1 , які згідно правовстановлючих документів належать ОСОБА_2 , а саме: проводити його перереєстрацію, здійснювати його відчуження, на час розгляду справи судом і до винесення рішення по суті спору в даній справі.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що предметом спору по даній цивільній справі є визначення прав на спільне сумісне майно сторін і яке оформлено на ім`я відповідача ОСОБА_2 , розмір частки якого становить 1. З часу розірвання шлюбу позивач в спільному житловому будинку тільки зареєстрована, але не проживає. На даний час від спільних знайомих позивачу стало відомо, що відповідач знайшов покупців на вказану вище земельну ділянку та житловий будинок, які є спільною сумісною власністю сторін і що він має намір відчужити спільне сумісне майно без згоди позивача на користь третіх осіб. Крім того, відповідач і до звернення з даним позовом до суду говорив позивачу, що він житловий будинок та земельну ділянку продасть і без її згоди, так як всі документи на спільне нерухоме майно оформлені на його ім`я і знаходяться в нього. Поскільки позивач проживає в своїх батьків в Чернівецькій області, а не в с.Микуличин, то у випадку вчинення відповідачем будь-яких дій щодо спільного нерухомого майна з метою відчуження, вона не зможе цьому перешкодити чи попередити покупців про свої права на це майно. Тому у разі невжиття заходів забезпечення позову в даній справі, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.Тому просить її заяву задовольнити.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 50 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ст.150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову. Перераховуючи в ч.1 цієї статті види забезпечення позову та зазначаючи в ч.2 цієї статті про право суду вжити інші види, законодавець не надає суду право самостійно обирати вид забезпечення позову. Це порушує принцип диспозитивності процесу, тому суд при застосуванні заходів забезпечення позову повинен або задовольнити заявлене клопотання, або відмовити у його задоволенні.

Як зазначено в п.п.1,2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Про те, що між сторонами існує спір, свідчить факт звернення позивача до суду за захистом його прав.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що заявлена заявником необхідність обрання забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачу і знаходиться за місцем його проживання є обґрунтованою, та підлягає до задоволення.

Підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення, передбачених ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 154, 157, 353 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 01.12.1997 року) - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Яремчанським МВ УМВС України в Івано-Франківській області 05.08.2004 року), а саме: земельну ділянку площею 0,2103 га (кадастровий номер: :10:011:0012) по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських

будівель та споруд; житловий будинок АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 укладати угоди стосовно вказаного майна, а саме: проводити його перереєстрацію, здійснювати його відчуження, на час розгляду справи судом і до винесення рішення по суті спору в даній справі.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Головуючий суддя: М. В. Польська