Справа № 653/4562/19
Провадження № 2/653/121/20
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

18 лютого 2020 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Карпенко І.Д.

представника позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Генічеської державної нотаріальної контори - про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Генічеської державної нотаріальної контори - про звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Генічеського районного суду від 27 травня 2013 року було визнано мирову угоду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 13/80 частин житлового будинку «А» з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 на земельній ділянці 600 кв.м. Право власності на вказану частину житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Зазначає, що в квітні 2018 року він звернувся до нотаріальної контори для отримання консультації щодо можливості продажу належної йому частини житлового будинку, але нотаріусом йому було роз`яснено, що згідно даних Державного Реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, вказаний житловий будинок, знаходиться під забороною на підставі запису внесеного Генічеською державною нотаріальною конторою 04 жовтня 2005 року. Підставою для внесення вказаного запису був договір довічного утримання б/н від 22 лютого 1996 року, власником (цілої частини будинку) на той час була ОСОБА_4 . Згідно наявної у нього копії рішення Генічеського районного суду від 28 грудня 2010 року, житловий будинок АДРЕСА_2 на момент розгляду справи належав двом власникам на праві спільної часткової власності, а саме: ОСОБА_3 і ОСОБА_5 .

Вказує, що застосовані нотаріальною конторою обтяження на належну йому частину нерухомого майна, власником якої він на той час не являвся і до підстав виникнення заборони не мав ніякого відношення, обмежує його права на розпорядження належним йому майном.

У зв`язку з вищевикладеним просить скасувати заборону на відчуження та виключити з реєстру заборон запис про заборону відчуження.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила скасувати заборону на відчуження житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на обставини викладені у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився,про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 28 грудня 2010 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку та поділено житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 .

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 27 травня 2013 року визнано мирову угоду в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 13/80 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19938178 від 03 квітня 2014 року, ОСОБА_1 належить 13/80 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості, на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження - заборона (архівний запис) № 2455592, зареєстровано 04 жовтня 2005 року Генічеською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження - договір довічного утримання б/н від 22 лютого 1996 року, власник: ОСОБА_6 ).

З копії Реєстру для реєстрації заборони відчуження жилих будинків Генічеської державної нотаріальної контори за 1987-2003 року вбачається, що 22 лютого 1996 року накладено заборону на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання, власник - ОСОБА_4 .

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частин 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Між тим, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За таких обставин, оскільки обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна було накладене на підставі договору довічного утриманням, за яким позивач не має прав та обов`язків, та було здійснено 22 лютого 1996 року, тобто у період коли власником вищевказаного житлового будинку була ОСОБА_6 , яка на даний час не є власником цього майна, оскільки право власності на нього перейшло до інших осіб та у подальшому до позивача, достатні правові підстави для збереження заборони відсутні.

Враховуючи вищевикладене з огляду на те, що наявність заборони відчуження нерухомого майна за відсутності достатніх правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 223, 263-265, 274, 280, 282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Генічеської державної нотаріальної контори - про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Скасувати заборону на відчуження 13/80 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка накладена Генічеською районною державною нотаріальною конторою 04 жовтня 2005 року на підставі договору довічного утримання б/н, 22 лютого 1996 року, укладеного ОСОБА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова