Постанова

Іменем України

27 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 362/3053/14-ц

провадження № 61-15313 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на постанову Київського апеляційного суду від 15 липня 2019 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Кулікової С. В., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»), який змінив найменування на акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Державний експортно-імпортний банк України»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 30 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний експертно-імпортний банк України» (далі - ВАТ «Державний експертно-імпортний банк України») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 27108С30 зі змінами, внесеними до нього додатковою угодою від 13 травня 2008 року № 27108С30-1, додатковою угодою від 15 грудня 2008 року № 27108С30-2, додатковим договором від 28 квітня 2009 року № 27108С30-3, додатковою угодою від 06 жовтня 2009 року № 27108С30-4, додатковою угодою від 10 листопада 2009 року № 27108С30-5, додатковою угодою від 28 грудня 2009 року № 27108С30-6, додатковою угодою від 21 січня 2010 року № 27108С30-7, додатковою угодою від 09 квітня 2010 року № 27108С30-8, додатковим договором від 26 травня 2010 року № 27108С30-9, додатковим договором про внесення змін від 15 вересня 2010 року № 27108С30-10, договором про внесення змін від 24 листопада 2011 року № 27108С30-11, договором про внесення змін від 22 грудня 2011 року № 27108С30-12, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 1-й транш - 1 200 000 дол. США, з кінцевою датою погашення до 28 квітня 2009 року на рефінансування існуючого кредиту на поточні потреби, отриманого позичальником у закритому акціонерному товаристві «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»); 2-й транш - 8 048 049 грн для погашення 1-го траншу кредиту в іноземній валюті, з кінцевою датою погашення 15 квітня 2013 року.

В свою чергу, позичальник зобов`язувався повернути кредит 15 квітня 2013 року у валюті кредиту у строки та сумах, визначених графіком надання і погашення кредиту, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірах, визначених умовами кредитування, та сплачувати у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором, штрафів санкції, а саме: пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) за кожен день прострочення погашення кредиту, процентів та інших платежів за договором.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість позичальник не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, тому рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 7 435 303,20 грн. На виконання вказаного судового рішення 19 жовтня 2011 року судом видано виконавчий лист.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2012 року розстрочено виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року.

Посилаючись на те, що позичальник не дотримався встановленого судом графіку розстрочення виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року, вказане рішення суду залишається не виконаним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 27108С30 у сумі 7 199 338,58 грн, з яких: заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 01 травня 2011 року по 26 червня 2014 року - 3 976 663,46 грн; пеня за порушення строків погашення кредиту за період з 25 червня 2013 року по 26 червня 2014 року - 981 439,44 грн; пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за період з 25 червня 2013 року по 26 червня 2014 року - 549 920,13 грн; три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 17 травня 2011 року по 26 червня 2014 року - 434 485,12 грн; три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, нараховані за період з 16 червня 2011 року по 26 червня 2014 року - 158 537,42 грн; інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період 17 травня 2011 року по 26 червня 2014 року - 719 517,68 грн; інфляційне збільшення суми боргу за процентами, нараховане за період з 16 червня 2011 року по 26 червня 2014 року - 378 774,73 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року у складі судді Медвєдєва К. В. позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 27108С30 у сумі 7 199 338,58 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн, а всього 7 202 992,58 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визначено відповідно до вимог закону та умов договору, яка підлягає стягненню з позичальника.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року залишено без задоволення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 27108С30 у сумі 7 435 303,20 грн. Вказане рішення не виконано. Кредитний договір від 30 квітня 2008 року № 27108С30 припинив свою дію після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості від 20 грудня 2010 року № 040-292/6607, тому у позивача відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, процентів та пені, нарахованих в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а також процентів та неустойки, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2019 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 362/3053/14-ц із Васильківського міськрайонного суду Київської області.

У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга АТ «Державний експортно-імпортний банк України» мотивована тим, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Зазначало, що сума боргу по процентах у розмірі 2 967 008,03 грн складається з прострочених процентів за користування кредитом, нарахованих до 01 травня 2011 року у розмірі 655 152,19 грн, про стягнення яких було прийнято рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року, та суми процентів, нарахованих за період з 01 травня 2011 року по 31 травня 2013 року у розмірі 2 311 855,84 грн, які мають бути стягнутіз відповідача на користь банку. Пеня нарахована за період з 25 червня 2013 року по 26 червня 2014 року, тобто в межах річного строку позовної давності для звернення до суду з такими вимогами. Суд апеляційної інстанції не врахував, що позичальник визнавав суму боргу, погоджувався на розстрочку виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором від 30 квітня 2008 року, процентів за користування кредитом та пені, тобто, погоджувався з умовами кредитного договору та додатковими договорами та угодами до нього, які підлягають обов`язковому виконанню сторонами.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2019 року адвокат Дударенко А. М., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що доводи скарги є безпідставними, а оскаржуване судове рішення є мотивованим, законним й ґрунтується на належних та допустимих доказах, судом апеляційної інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права щодо спірних правовідносин. Зазначав, що після ухвалення рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року про стягнення з нього всієї суми заборгованості кредитний договір від 30 квітня 2008 року припинив свою дію, тому банк не мав права нараховувати проценти після припинення дії кредитного договору.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 30 квітня 2008 року між ВАТ «Державний експертно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 27108С30 (далі - кредитний договір) за умовами якого, банк надав позичальнику кредит у сумі: 1-й транш - 1 200 000 дол. США, з кінцевою датою погашення 28 квітня 2009 року на рефінансування існуючого кредиту на поточні потреби, отриманого позичальником у ЗАТ «ОТП Банк»; 2-й транш - 8 048 049 грн для погашення 1-го траншу кредиту в іноземній валюті, з кінцевою датою погашення 15 квітня 2013 року. Позичальник зобов`язувався повернути кредит 15 квітня 2013 року у валюті кредиту у строки та сумах, визначених графіком надання і погашення кредиту, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірах, визначених умовами кредитування, та сплачувати у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором, штрафів санкції, а саме: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення погашення кредиту, процентів та інших платежів за договором (а. с. 9-14).

13 травня 2008 року між сторонами вказаного договору було укладено додаткову угоду № 27108С30-1 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, якою графік надання та погашення кредиту за договором, наведений в додатку 1, викладено у новій редакції (а. с. 15).

15 грудня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 27108С30-2 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, відповідно до якої були внесені зміни до підпункту 2.2.1. пункту 2.2. статті 2 договору щодо розміру процентів за користування кредитом, доповнено договір пунктами 2.5.5. та 2.5.6. щодо порядку зміни процентної ставки за кредитом та викладено у новій редакції графік надання та погашення кредиту за договором, наведений у додатку 1 (а. с.16).

28 квітня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір № 27108С30-3 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, яким змінено валюту кредиту, внесено зміни в терміни, що вживаються у кредитному договорі, внесено зміни до пункту 2.1. статті 2 договору щодо призначення і строку користування кредитом, до підпункту 2.2.1. статті 2 договору щодо розміру процентів за користування кредитом, до підпункту 2.3.1. статті 2 договору та викладено у новій редакції графік надання та погашення кредиту за договором, наведений у додатку 1, а також таблицю визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, наведену в додатку 2, та доповнено договір додатком № 3, яким є графік надання та погашення кредиту за договором (а. с. 17).

06 жовтня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 27108С30-4 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, якою внесено зміни в порядок забезпечення зобов`язання позичальника за кредитним договором за рахунок нерухомого майна - земельних ділянок (а. с. 20).

10 листопада 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 27108С30-5 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, якою доповнено порядок забезпечення зобов`язання позичальника за рахунок житлового будинку та доповнено зобов`язання позичальника за кредитним договором необхідністю часткового погашення кредиту (а. с. 21).

28 грудня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 27108С30-6 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, якою внесено зміни до порядку забезпечення зобов`язання позичальника за кредитним договором за рахунок земельних ділянок та житлового будинку (а. с. 22).

21 січня 2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 27108С30-7 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, якою доповнено зобов`язання позичальника необхідністю часткового погашення кредиту (а. с. 23).

09 квітня 2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 27108С30-8 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, якою внесено зміни до порядку забезпечення зобов`язання позичальника за договором (а. с. 24).

26 травня 2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 27108С30-9 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, якою внесено зміни до порядку забезпечення зобов`язання, умови надання кредиту, розмір траншу та строки його повернення, викладено у новій редакції таблицю визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, наведену в додатку 2, та графік надання та погашення кредиту за договором, наведений у додатку 3 (а. с. 25-28).

15 вересня 2010 року між сторонами було укладено договір № 27108С30-10 про внесення змін до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, за яким викладено у новій редакції графік надання та погашення кредиту за договором, наведений у додатку 3, та таблицю визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, наведену в додатку 2 (а. с. 29-31).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 27108С30 станом на 12 травня 2011 року у розмірі 7 435 303,20 грн, яка складається зокрема, з основного боргу за кредитом - 6 737 649 грн, процентів за користування кредитом - 672 152,19 грн та пені - 25 502,01 грн.

На виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року судом 19 жовтня 2011 року видано виконавчий лист, на підставі якого 03 вересня 2012 року відкрито виконавче провадження № 34059580 (а. с. 60, 62).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року не виконано.

З урахуванням значної суми заборгованості та неможливістю боржника її відразу погасити ухвалою Васильківським міськрайонним судом Київської області від 11 квітня 2012 року розстрочено виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року (а. с. 61).

24 листопада 2011 року між сторонами було укладено договір № 27108С30-11 про внесення змін до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, яким змінено процентну ставку за користування кредитом у випадку порушення графіку розстрочки виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року (а. с. 32).

Аналогічного змісту договір про внесення змін до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30 було укладено між сторонами 22 грудня 2011 року № 27108С30-12 (а. с. 33).

З наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 26 червня 2014 року становить 7 199 338,58 грн, з яких заборгованість по процентах за користування кредитом - 3 976 663,46 грн; пеня за порушення строків погашення кредиту - 981 439,44 грн; пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 549 920,13 грн; три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом - 434 485,12 грн; три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом - 158 537,42 грн; інфляційне збільшення суми боргу за кредитом - 719 517,68 грн; інфляційне збільшення суми боргу за процентами - 378 774,73 грн (а. с. 35-42).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з вимогами частин першої-третьої статті 400 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

У справі, яка є предметом перегляду, встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 27108С30 станом на 12 травня 2011 року у розмірі 7 435 303,20 грн, яка складається зокрема, з основного боргу за кредитом - 6 737 649 грн, процентів за користування кредитом - 672 152,19 грн та пені - 25 502,01 грн.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо рішенням суду заборгованість за кредитним договором стягнута у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Урахувавши, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, а зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, а також задоволення судовим рішенням у справі № 2-1124/2011 позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 3 976 663,46 грн, пені за порушення строків погашення кредиту у розмірі 981 439,44 грн, пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом у розмірі 549 920,13 грн, а також трьох процентів річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом у розмірі 158 537,42 грн та інфляційного збільшення суми боргу за процентами у розмірі 378 774,73 грн задоволенню не підлягають.

Верховний Суд погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції та за таких же підстав не приймає до уваги аналогічні доводи представника позивача, які містяться у касаційній скарзі.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в частині стягнення з позичальника трьох процентів річних від простроченої суми боргу за кредитом та інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що оскільки зобов`язання щодо повернення кредиту залишились невиконаним після вирішення судом питання про стягнення боргу, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому є правильними висновки суду першої інстанції про стягнення з позичальника на користь банку трьох процентів річних від простроченої суми боргу за кредитом, нарахованих за період з 17 травня 2011 року по 26 червня 2014 року у розмірі 434 485,12 грн та інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, нарахованого за період 17 травня 2011 року по 26 червня 2014 року у розмірі 719 517,68 грн. Наданий банком розрахунок заборгованості позичальник не спростував належними та достовірними доказами, своїх розрахунків по кредиту не надав.

Вирішуючи спір, апеляційний суд не звернув увагу на вказані обставини, помилково скасувавши рішення суду першої інстанції у вказаній частині, яке відповідає закону.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням касаційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені банком при поданні позовної заяви та касаційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 757,21 грн.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 липня 2019 року в частині вирішення позовних вимог акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу за кредитом, нарахованих за період з 17 травня 2011 року по 26 червня 2014 року у розмірі 434 485,12 грн, та інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, нарахованого за період 17 травня 2011 року по 26 червня 2014 року у розмірі 719 517,68 грн, скасувати. Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року в цій частині залишити в силі.

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 15 липня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» () судовий збір за подання позову та касаційної скарги у розмірі 1 757 (одна тисячя сімсот п`ятдесят сім) грн 21 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович