Справа № 504/2678/17
Номер провадження 2/504/1341/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді: Вінська Н.В.,

секретаря: Сухіна Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Доброслав цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на таке, 07 квітня 2017 року на підставі договорів дарування вона отримала у власність 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласником земельної ділянки та будинку є ОСОБА_3 . Оскільки частки співвласників не виділені у натурі, у позивача з відповідачем виникають складнощі із визначенням порядку користування спільним майном. У зв`язку з чим і виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явилася надавши до суд заяву якою просив розглядати справу у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач Гульвакова Т.Ю. діюча в інтересах ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином.

Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

07 квітня 2017 року ОСОБА_5 передала безоплатно у власність, а гр. ОСОБА_1 прийняла у дарунок 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 (п 'ятдесят шість).( а.с. 6)

07 квітня 2017 року ОСОБА_5 передала безоплатно у власність, а гр. ОСОБА_1 прийняла у дарунок 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки площею 0,0748 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер ділянки :03:001:0559.(а.с.4)

У висновку №45/19 від 16.10.2019 року експерт дійшов висновку про технічну можливість виділу кожному із співвласників ізольованої частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та виділити позивачу ОСОБА_1 в натурі частку зі спільного часткової власності у відповідності до варіанту поділу запропонованого експертом у висновку №45/19 від 16.10.2019 року як співвласнику 2.

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Наприклад, житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло. Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення.

Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Стаття 379 цього ж Кодексу встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст.380 ЦК України).

Таким чином, виходячи з аналізу змісту наведених вище норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно ст. ст. 86, 87 Земельного кодексу України земельна ділянка може находитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає у тому числі при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами.

Як визначено ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

У відповідності до ч.3, ч.4 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Відповідно до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, за можливе задовольнити заявлені позивачем вимоги.

Керуючись ст.ст.15, 16, 317, 321, 356, 358, 364, 392 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 82, 89, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності- задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме Літ. «А» що складається з веранда 2-1 площею 4.2, коридор 2-2 площею 2,6 кв.м., житлова 2-3 площею 4 кв.м., житлова 2-4 площею 13.7 кв.м., літ. «Б» сарай, літ. «В», літ. «Г» літня кухня, №1 ворота(1/2 частина) та №2 огорожа(1/2 частина) що складає 63/100 частки.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 в натурі з майна, що є у спільній частковій власності земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0559, частку що становить 546,0 кв.м. встановивши, що межа поділу проходить наступним чином з відступом на 3.0 м. від правої бокової межі вбік задньої межі на відстань 13,91м.; далі вліво на відстань 5,99 м. до житлового будинку літ. "А"; далі по лівої бокової межі, згідно користування приміщеннями, на відстань 8,39м.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0559.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Вінська Н. В.