Справа № 545/1730/20
Провадження № 2/545/896/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2020 року Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , Державного підприємства Міністерства юстиції України «Національні інформаційні системи», треті особи без самостійних вимог на предмет спору; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Воронкова Олена Анатоліївна, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації заповіту нерухомого майна і визнання недійсним заповіту нерухомого майна,

встановив :

Вищезазначена позовна заява надійшла на адресу суду 16 липня 2020 року.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом було зроблено запит до Великосолонцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 для встановлення реєстрації місця проживання останнього, і 28 липня 2020 року отримано відповідь від Великосолонцівського старостинського округу виконавчого комітету Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, де знаходиться село Велики Солоці (вказане як місце проживання або реєстрації відповідача)про те, що ОСОБА_2 у вказаному населеному пункті та на території старостинського округу не зареєстрований та не проживає.

Крім того, позов був перевірений на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України та встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам вказаних статей, в зв`язку з чим 28 липня 2020 року постановлена ухвала про залишення його без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків, а саме: не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги саме до кожного з відповідачів; якими діями кожного відповідача порушено права позивача; не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини; які саме дії кожного з відповідачів не відповідають вимогам закону.

Звернуто увагу, що всупереч вимогам закону позивачем не зазначено власну адресу проживання та реєстрації.

28 серпня 2020 року на адресу суду від позивача надійшов супровідний лист, до якого додано уточнену позовну заяву та докази оскарження спірних дій та звернень щодо надання інформації (в порядку ст.185 ЦПК України).

Між тим, дослідивши отриману, як зазначено у супровідному листу, уточнену позовну заяву, суддя дійшов висновку, що позивач не усунула недоліки, визначені ухвалою судді від 28 липня 2020 року, а саме, не зазначено адресу реєстрації та проживання позивача; не зазначено місце реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_2 або останнє відоме місце його проживання, не усунено інші недоліки, зазначені в ухвалі судді.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , Державного підприємства Міністерства юстиції України «Національні інформаційні системи» про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації заповіту нерухомого майна і визнання недійсним заповіту нерухомого майна, суддя приходить до висновку, що позивачем станом на 01 вересня 2020 року у передбачений строк не було усунуто всі недоліки, у зв`язку із чим позовну заяву слід повернути позивачу.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У них зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави. Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 22 травня 2019 року у справі № 705/5060/18.

Враховуючи, що позивачем було подано позовну заяву з порушенням ст.ст.175, 177 ЦПК України, у визначений суддею строк недоліки, що стали підставою для залишення позовної заяви без руху, не усунуто в повному обсязі, за таких обставин, така заява підлягає поверненню, що відповідає ч.3 ст.185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 175, 177, 185, 264, 353 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , Державного підприємства Міністерства юстиції України «Національні інформаційні системи», треті особи без самостійних вимог на предмет спору; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Воронкова Олена Анатоліївна, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації заповіту нерухомого майна і визнання недійсним заповіту нерухомого майна - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що за змістом ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області Л.В.Шелудяков