Справа № 521/4606/16-ц
Провадження № 2/521/365/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, скасування розпорядження органу приватизації та визнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 16.12.2008 року НОМЕР_1 видане Управлінням житлово - комунального господарства та паливно - енергетичного комплексу Одеської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати розпорядження органу приватизації від 16.12.2008 року про приватизацію квартири на ім`я ОСОБА_4 , визнати недійним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 09 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 , в інтересах якого діяла ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , встановити порядок виконання рішення суду згідно яким рішення суду є підставою для скасування реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що з 05.09.2008 року позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_2 та проживав там разом із батьком ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із питанням оформлення спадкових прав, однак нотаріусом було роз`яснено, що 09.04.2013 року між ОСОБА_4 , в інтересах якого діяла ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , а тому вказане майно не є спадковим. При цьому, підставою набуття права власності ОСОБА_4 стало свідоцтво про право власності на житло від 16.12.2008 року НОМЕР_1 видане Управлінням житлово - комунального господарства та паливно - енергетичного комплексу Одеської міської ради. Таким чином, позивач зазначає, що його батько приватизував квартиру лише на себе, при цьому, позивач проживав у спірній квартирі та набув відповідне право на приватизацію його частки.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2019 року справа прийнята до провадження судді Мазун І.А.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2019 року витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.11.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідачі не скористалися правом подання відзиву та надання доказів ні під час підготовчого судового засідання, ні під час розгляду справи по суті.

В судове засідання, яке призначене на 30.01.2020 року сторони не з`явилися, однак повідомлялися належним чином.

Від представника позивача 30.01.2020 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він позов підтримав, просив його розглянути та клопотання про виключення відповідача ОСОБА_3 .

Відповідачі були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, однак у судове засідання не з`явилися, будь - яких заяв чи клопотань з процесуальних питань чи заяв по суті спору не надали.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 починаючи з 18.11.1996 року по 19.01.2016 року. (т.2 а.с. 116,117) ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 . (т.2 а.с.118)

ОСОБА_1 з 05.09.2008 року по даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про склад сім`ї від 03.03.2016р., 19.08.2019р., копією картки прописки (форма А),копією поквартирної картки (Форма Б ) та копією паспорта позивача. (т.2 а.с.89-91, 117,119)

Розпорядженням органу приватизації від 16.12.2008 року №214145 передано квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4 .(т.1 а.с.17) На підставі зазначеного розпорядження на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.16)

На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року від КП «Міське агентство з приватизації житла» надійшли копії документів, які стали підставою для приватизації квартири АДРЕСА_1 . Зокрема, у зазначених документах міститься довідка про склад сім`ї наймача ізольованої квартири, відповідно до якої у квартирі зареєстрований (прописаний) ОСОБА_4 .

09.04.2013 року між ОСОБА_4 , в інтересах якого діяла ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.10)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . (т.2 а.с.113)

Після його смерті за заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу була заведена спадкова справа, копія якої була досліджена судом.

ОСОБА_1 дізнався про наявність договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 після заведення спадкової справи, про що йому повідомив нотаріус.

Згідно 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «По приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

За змістом ч. 3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст.48 ЖК України, громадяни, які одержали житло у державному фонді, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідності з ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Порядок приватизації державного житлового фонду на час виникнення спірних правовідносин також регулювався Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яке затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56 .

Пунктами 20, 21 цього Положення (в редакції станом на 05.01.1999 року) встановлено, що при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї на займані приміщення.

У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

Судом досліджено копію паспорту ОСОБА_1 , з відміткою про реєстрацію останнього за адресою: АДРЕСА_2 з 05.09.2008 року, копію картки прописки (форма А) та поквартирну картку (форма Б) щодо квартири АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований у спірній квартирі, як член сімї наймача з 05.09.2008 року, довідку №93 від 19.08.2019 року, яка підтверджує факт реєстрації ОСОБА_1 у спірній квартирі на час її приватизації, матеріали спадкової справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач надав достатні докази реєстрації та проживання ОСОБА_1 станом на дату приватизації квартири.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що відповідач не надав доказів, які спростовують доводи позивача.

В п.41 Постанови Верховного суду від 23.10.2019 року у справі №917/137/18 зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Виходячи із зазначеного принципу, суд виходить із того, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, факт проживання та реєстрації ОСОБА_1 станом на 16.12.2008 року, що в свою чергу, призвело до порушення прав ОСОБА_1 на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що розпорядження органу приватизації від 16.12.2008 року №214145 та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 прийняті з порушенням ст. 8 Закону України «По приватизацію державного житлового фонду», без врахування права ОСОБА_1 на приватизацію спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Разом з тим частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Враховуюючи ті обставини, що договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 09.04.2013 року був укладений на підставі розпорядження органу приватизації від 16.12.2008 року №214145 та свідоцтва про право власності від 16.12.2008 року, які підлягають визнанню недійсним та скасуванню, зазначений договір не відповідає вимогам ст.203 ЦК України та підлягає визнанню недійсним.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає їх обґрунтованими та доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.15,16, 203, 215, 216, 345, ЦК України, ст.ст. 76-78, 81-83, 95, 258-259, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, скасування розпорядження органу приватизації та визнання недійсним договору купівлі-продажу - задовольнити.

Скасувати розпорядження органу приватизації від 16.12.2008 року №214145 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 16.12.2008 року, видане Управлінням житлово - комунального господарства та паливно - енергетичного комплексу Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 16.12.2008 року №214145 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 , в інтересах якого діяла ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , який посвідчений державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори за №3-412.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2020 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН