Справа № 490/7281/19
н/п 2-о/490/48/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді: Черенкової Н.П.

при секретарі : Янкевич В.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» , зацікавлена особа територіальна громада в особі Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою, -

ВСТАНОВИВ

ПАТ « Вектор Банк» звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відумерлою, та передати майно померлої: житловий будинок АДРЕСА_1 .

При цьому, заявник вказав, що 08.05.2014 року між ПАТ « Вектор Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 1-0805-к, згідно до якого останній отримав від банку позику в сумі 740 000 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань між Банком та ОСОБА_1 05.02.2016 року укладено Договір іпотеки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Центрального районного суду від 18.07.2018 року задоволено позов ПАТ « Вектор банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та звернено стягнення на будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 06.11.2019 року.

У зв`язку з неявкою сторін, повідомлених належним чином про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 28.10.2019 року, засідання відкладено на 27.01.2020 року, про слухання справи заявник отримав повідомлення 22.01.2020 року.

Судом, із-за неявки заявника, слухання справи відкладалось на 06.04.2020 року, 27.05.2020 року, на 31.08.2020 року, однак представник ПАТ « Вектор Банк « до судового засідання не з`явився, заяв про відкладення справи, або слухання у їх відсутність не надходило.

Даних про те, що неявка мала місце неявка з поважних причин, у суду відсутні. Заяву про розгляд справи у його відсутності позивач завчасно до суду не подав.

Зацікавлена особа - Територіальна громада в особі Миколаївської міської ради, 27.01.2020 року направила відзив, в якому просила про відмову у задоволенні вимог ПАТ « Вектор Банк» про визнання спадщини відумерлою.

Коло питань, пов`язаних з відумерлою спадщиною, регулюються Цивільним кодексом України та Цивільним процесуальним кодексом України.

За нормою статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини 2 статті 1277 Цивільного кодексу України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 Цивільного кодексу України. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Відповідно до частини 5 статті 1277 Цивільного кодексу України спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 Цивільного кодексу України.

Порядок визнання спадщини відумерлою в судовому порядку врегульовано Главою 9 Розділу IV Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, за нормою статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

За нормою статті 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

У заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття (стаття 335 ЦПК України).

Відповідно до статті 336 ЦПК України суд відмовляє в прийнятті заяви про визнання спадщини відумерлою, якщо заява подана до закінчення одного року з часу відкриття спадщини.

За нормою статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача ( заявника ).

Відповідно до статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позов без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

ВС роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд зауважив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності заявника (постанова Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13).

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справ, та те, що заявник не з`являється в суд для розгляду справи без підтвердження поважності неявки, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, представник заявника повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 257,258, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного Акціонерного Товариства «Вектор Банк» , зацікавлена особа Територіально громада в особі Миколаївської міської ради, про визнання спадщини відумерлою - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право на повторне звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова