Дата документу 20.08.2020 Справа № 320/5963/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/5963/19 Головуючий у 1 інстанції: Колодіна Л.В.
Провадження № 22-ц/807/1196/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «№36 Березка» у особі голови Клименко Любові Федорівни на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права користування в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права користування квартирою в порядку спадкування, у якій зазначала, що з 2012р. почала проживати разом з ОСОБА_2 , здійснюючи за нею догляд. Вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне сумісне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, спадкоємців після її смерті не мається. Вона більше п`яти років проживала з померлою однією сім`єю, тому просила встановити цей факт та визнати за нею в порядку спадкування право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2019 року позов задоволено.

Встановлено факт постійного сумісного проживання на час відкриття спадщини понад п`ять років і ведення спільного господарства ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з 2012 року. Визнано ОСОБА_1 членом сім`ї ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційну скаргу подано ОК «№ 36 Березка» у особі голови Клименко Л.Ф. як особою, що не приймала участі у справі, на підставі ст. 352 ЦПК України.

В апеляційній скарзі вказано, що ОК «№ 36 Березка» не було залучено до участі у справі, про існування такої цивільної справи не повідомлено. Між тим, спірна квартира (за адресою АДРЕСА_2 ) до теперішнього часу перебуває у власності кооперативу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2020р. поновленого ОК «№ 36 Березка» строк на апеляційне оскарження рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 17 вересня 2019р. та відкрито апеляційне провадження за цією скаргою.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2020р. справу призначено до апеляційного розгляду.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що підстав для відкриття апеляційного провадження не було, що неможливо було з"ясувати при вирішення цього процесуального питання.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки апелянта оскаржуваним рішенням не зачіпаються з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частина 1 ст. 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

За змістом цих норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення безпосередньо встановлює, змінює або припиняє права, свободи, інтереси та (або) обов`язки цих осіб.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2019р., ОК «№ 36 Березка» вказував, що є власником будинку АДРЕСА_2 , а відтак, є власником і цієї квартири, яка перебувала у користуванні померлої ОСОБА_2 . Тому рішенням про встановлення факту постійного сумісного проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та визнання за позивачем права користування квартирою порушуються права кооперативу.

Відкриваючи апеляційне провадження за скаргою ОК «№ 36 Березка», апеляційний суд взяв до уваги долучене до апеляційної скарги реєстраційне посвідчення, видане БТІ на підставі рішення Мелітопольського міськвиконкому № Ѕ від 04.01.1975р. Мелітопольському ЖБК № 36, про право власності на будинок АДРЕСА_3 ) в цілому (а.с. 92), а також довідку КП «Мелітопольське міжміське БТІ» від 29.01.2019р., згідно з якою станом на 01.01.2013р. право власності на квартиру АДРЕСА_4 у вказаному будинку не зареєстровано ( а.с. 94).

Як слідує з наданих апелянтом документів, Обслуговуючий кооператив «№ 36

Березка» є правонаступником Мелітопольського ЖБК № 36, а тому власником будинку АДРЕСА_3 .

В ході апеляційного розгляду справи адвокатом позивача ОСОБА_1 Алексеєнком В.П. було надано відзив на апеляційну скаргу, до якого долучені наступні документи: розрахунок фактичної вартості квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_2 , згідно з яким фактична вартість цієї квартири складає 5 173 рублів, фактично внесено оплати на суму 5 396 рублів, надлишок пайового внеску у сумі 210,42 рублів підлягає поверненню ( а.с. 127); квитанція про прийняття від ОСОБА_2 , яка мешкає у кв. АДРЕСА_1 згідно об`явки міськжилуправління від 24/1-1975 пайового внеску в сумі 5 406,07 рублів ( а.с. 128).

Отже, ОСОБА_2 за життя ще у 1975 році виплатила всю суму пайового внеску за спірну квартиру АДРЕСА_4 , що не було відомо апеляційному суду під час відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОК «№ 36 Березка», оскільки таких документів матеріали справи не містили.

Представники ОК «№ 36 Березка» в судовому засіданні підтвердили факт сплати ОСОБА_2 пайового внеску, але вважали, що, оскільки вона належним чином право власності не оформила за життя, то кооператив залишається власником квартири АДРЕСА_4 , у якій вона мешкала до смерті.

Колегія з цього приводу зазначає наступне.

Кооперативна квартира після прийняття будинку до експлуатації спочатку є приватною власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску переходить в його приватну власність як фізичної особи (ст. 384 ЦКУ). При цьому всі господарські, прибудинкові споруди, а також прибудинкова територія залишаються у власності кооперативу.

Колегія вказує, що, якщо спадщина у зв`язку зі смертю члена кооперативу відкрилась до 1 липня 1990 року, тобто до набрання чинності Законом СРСР "Про власність" (який згідно з постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 року - часу набрання чинності Законом України "Про власність" від 7 лютого 1991 року) та відповідно до ст. 145 ЖК УРСР та п. 43 Типового статуту ЖБК і пп. 7, 55 Примірного статуту ЖБК, відкривається спадщина не на квартиру, а на пай, який переходить до спадкоємців у порядку передбаченому законом (ст. ст. 524-562 ЦК УРСР 1963 року), а члени його сім`ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них.

Апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_2 не оформила належним чином своє право на квартиру, а тому саме кооператив залишається власником її квартири.

Але такі доводи суперечать положенням ст. 15 Закону України "Про власність", згі- згідно з якими, член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набував право власності на цю квартиру.

Отже, відповідно до раніше діючого ЗУ «Про власність» право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. Осікільки ОСОБА_2 сплатила пайовий внесок у 1975р., то стала власником квартири, а неоформлення нею правовстановлюючих документів не позбавляє її цього права, а лише обмежує її правомочності власника щодо розпорядження таким майном.

Таким чином, ствердження апелянта, що до теперішнього часу квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності йому, не ґрунтуються на чинному законодавстві, зокрема, чинному на час виплати пайового внеску членом кооперативу ОСОБА_2 , а також наявних доказах.

З огляду на все вищенаведене, ОК «№ 36 ОСОБА_3 » не відноситься до кола осіб, які у відповідності до положень статті 352 ЦПК України мають право апеляційного оскарження рішення Мелітопольского мськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2019 року, в якому вирішувалось питання про спадкові права фізичної особи ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , оскільки належним відповідачем у справі правильно визначено Мелітопольську міську раду Запорізької області як орган територіальної громади, якому належить потенційне право на спадкове майно у разі відсутності спадкоємців.

ОК «№ 36 ОСОБА_3 » ж у цьому випадку є тільки власником будинку, за виключенням квартир, пайові внески за які виплачені членами кооперативу, а тому не може оспорювати будь-яких спадкових прав на майно, яке йому не належить.

Враховуючи зазначені обставини, колегія вважає за необхідне у відповідності до ви-мог п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України закрити апеляційне провадження, відкрите за апеляцій-ною скаргою кооперативу.

Керуючись ст.ст. 352, 362 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «№36 Березка» у особі голови Клименко Любов Федорівни на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2019 року у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 28 серпня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.