22-ц/804/2275/20
222/1669/19

Єдиний унікальний номер 222/1669/19
Номер провадження 22-ц/804/2275/20
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2020 року м. Маріуполь
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Лопатіної М.Ю., Мироненко І.П.,
секретар судового засідання Сікора М.М.,
учасники справи :
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 22 квітня 2020 року, ухвалене у складі судді Подліпенця С.О., повний текст рішення складений 22 квітня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про виключення батька з актового запису про народження дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 жовтня 2001 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23 листопада 2009 року шлюб було розірвано. Також зазначив, що у нього є сумніви відносно його біологічного батьківства. Просив провести судову генетичну експертизу і виключити відомості про нього, як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису про народження № 05 від 03 березня 2003 року, складеного виконкомом Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області.
Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 13 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини задоволений. Виключено відомості про батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, з актового запису № 05 від 03 березня 2003 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного виконкомом Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема проведенням судово-генетичної експертизи у розмірі 6963,90 грн, а всього 7732,30 грн. В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з поїздкою до експертної установи в сумі 1338,54 грн., відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що експертиза, висновки якої суд поклав в основу рішення, проведена з порушеннями, її результат визиває сумнів. Відповідач звернулася до правоохоронних органів з заявою про притягнення експерта до кримінальної відповідальності за неправдивий висновок. Тому судом першої інстанції неправомірно відмовлено відповідачу у проведенні повторної генетичної експертизи. Крім того, звертає увагу, що позивач оспорив батьківство лише після того, як його було обмежено у праві виїзду за кордон України у зв`язку із порушенням аліментних обов`язків, а судом при вирішенні спору не встановлено усіх обставин, які мають значення для справи.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 27.10.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

23.11.2009 року шлюб між сторонами розірваний.

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_3 є позивач - ОСОБА_1 , а матір`ю - відповідач ОСОБА_2 .

Як вбачається з висновку експерта № 297 молекулярно-генетичної експертизи від 24 березня 2020 року, проведеної відділенням судово-медичної генетики КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, молекулярно-генетичним аналізом крові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і дитини ОСОБА_3 встановлено, що у дитини серед досліджених локусів виявлені алелі, які не виявляються у припустимого батька, тобто отримані від іншого чоловіка, а тому ОСОБА_1 не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 народженої гр. ОСОБА_2 .. Тобто батьківство гр. ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключається. (а.с. 45-46).

Суд керувався нормами ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч.1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини.

У відповідності до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має право оспорювати батьківство особа записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 .

Як вбачається зі матеріалів справи, суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджував про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Судом призначалася у справі судова генетична експертиза, висновки якої є цілком зрозумілими, однозначними, такими, що не допускають іншого трактування. Цей доказ відповідачем не спростований, клопотання про проведення повторної судової генетичної експертизи відповідачем нічим не мотивоване, крім незгоди із результатом проведеної судом першої інстанції експертизи. Критика висновку експерта з боку відповідача зводиться до припущень щодо можливих порушень з боку експерта порядку проведення генетичної експертизи. Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправомірно не взято до уваги наявність у позивача заборгованості по аліментам на утримання дитини, батьківство щодо якої він оспорює, не мають значення для вирішення спору з урахуванням предмету позовних вимог.

Отже, прийнявши до уваги обставини справи, суд першої інстанції правильно вважав, що позовні вимоги про виключення батька з актового запису про народження дитини, батьком якої позивач не являється, підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 264 ЦПК України.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 13 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 31 серпня 2020 року.

Судді :

Є.Є. Мальцева

І.П. Мироненко

М.Ю. Лопатіна