КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/2236/15-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/8862/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В., Семенюк Т.А., із участю секретаря Потоцької О.О., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року у справі за поданням державного виконавця Голосіївського міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції ( м. Київ ) Фої Ірини Олександрівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

20 січня 2020 року державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції ( м. Київ ) Фоя І.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

На його обґрунтування зазначає про знаходження у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві виконавчого провадження №56972459 з примусового виконання виконавчого листа №752/2236/15, виданого 05.06.2018 Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 2 399 862,00 грн.

Постановою державного виконавця від 10 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відомості про причини несплати боржником боргу.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 06.12.2019 року ОСОБА_1 на протязі 2019 року неодноразово перетинав кордон України.

На даний час рішення суду не виконано, а державним виконавцем вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, оскільки боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Станом на день подання, боржником заборгованість не погашена, жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, ним не вчинено.

За таких обставин, державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повного виконання зобов`язань за виконавчим листом №752/2236/15, виданим 05.06.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 2 399 862,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 рокуподання державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції ( м. Київ ) Фої Ірини Олександрівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на строк до повного виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №752/2236/15, виданим 05.06.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 79 256,16 доларів США заборгованості за кредитом, 7 602,64 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 2 025 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 1 376,24 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 3 654 грн судового збору.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевим судом зазначено про те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року та постановою Верховного Суду від 30 січня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "Приватбанк" 79 256,16 доларів США заборгованості за кредитним договором, 7 602,64 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом, 2 025 доларів США заборгованості за комісією за користування кредитом, 1 376,24 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 3 654 грн. судового збору (а.с. 234 т.1, 82, 127 т.2 ).

05 червня 2018 року на підставі вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 752/2236/15.( а.с. 201 т. 2 )

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року (а.с. 150, 185 т. 2 ).

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження №56972459 ( а.с. 199 зв.), яка направлена сторонам до відома.

Відповідно до інформаційної довідки №196492894 від 16.01.2020 з єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек встановлено, що за боржником ОСОБА_1 рахується нерухоме майно, а саме: земельна ділянка кадастровий номер :01:038:03134, загальною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с. 204 т. 2 )

Постановою від 06 грудня 2019 року державного виконавця накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 (а.с. 200 т.2)

Також з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що нерухомість чи транспортні засоби за боржником не рахуються, кошти на банківському рахунку відсутні, за цивільними або цивільно-правовими угодами боржник не працює, пенсії не отримує, податковим агентом не є.

Проте, згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 06 грудня 2019 року боржник ОСОБА_1 на протязі 2019 року тричі перетинав кордон України, зокрема 27.12.2018 р. - 03.01.2019 р., 27.08.2019 р. - 03.09.2019 р. та 03.11.2019 р. - 10.11.2019 р. ( а.с. 205 т. 2 )

Державним виконавцем було здійснено ряд необхідних виконавчих дій з метою розшуку доходів боржника - ОСОБА_1 , а отже проведені всі необхідні виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», які виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

На час звернення з даним поданням рішення суду виконане не було.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а якщо він має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору або якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Пункт 8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 передбачено, що громадянину може бути тимчасово відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Пункт 8 ст. 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України. Крім того, передбачено обов`язок військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим рішенням суду тимчасово обмежено право виїзду з України якої на державну прикордонну службу України покладається завдання запобігання та недопущення з України осіб, яким тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням підтверджується матеріалами подання приватного виконавця.

За таких підстав, зважаючи на те, що боржник рішення суду не виконує належним чином, ухиляється від виконання зобов`язань, є підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Боржник ОСОБА_1 був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, з 2018 року по теперішній час зобов`язання не виконані, заборгованість не погашена.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши думку учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до положень ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, рішенням Голосіїського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року та постановою Верховного Суду від 30 січня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 79 256,16 доларів США заборгованості за кредитним договором, 7 602,64 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом, 2 025 доларів США заборгованості за комісією за користування кредитом, 1 376,24 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 3 654 грн. судового збору на підставі якого 05 червня 2018 року був виданий виконавчий лист № 752/2236/15 ( а.с. 234-240 т.1, а.с. 82-89, 127-132, 201 т. 2 ).

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження №56972459 ( а.с. 199 зв. т. 2 ), яка того ж дня направлена боржнику ( а.с. 198-199 т. 2 ).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року ( а.с. 150-152, 185-186 т .2 ).

За змістом довідки №196492894 з єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек від 16.01.2020 ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер :01:038:03134, загальною площею 0.1 га, за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 204 т.2 ).

Постановою державного виконавця від 06 грудня 2019 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 ( а.с. 200 т. 2 ).

Згідно доказів по справі, боржник іншого майна не має, кошти на банківському рахунку відсутні, за цивільно-правовими угодами не працює, пенсії не отримує, не є податковим агентом ( а.с. 202, 206, 207 т. 2 ).

За змістом відповіді Державної прикордонної служби України від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 протягом 2019 року тричі перетинав кордон України, зокрема 27.12.2018 - 03.01.2019, 27.08.2019 - 03.09.2019 та 03.11.2019 - 10.11.2019 ( а.с. 205 т. 2 ).

Таким чином, зазначені вище обставини та надані місцевому суду докази про порушенняборжником положень Закону України «Про виконавче провадження», на переконання апеляційного суду, ніяким чином не свідчать про ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України.

При цьому, під поняттям "…ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням…" слід розуміти будь-які свідомі діяння ( дії або бездіяльність ) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б могли підтвердити факт свідомого ухиляння боржника від виконання зобов`язань.

Зокрема відсутні докази того, що боржник має реальну можливість виконати своє зобов`язання.

У справі "Soering vs UK" від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства.

Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, без додержання зазначених норм процесуального права, зокрема ст.ст. 10-13, 76-81, 259, 263-265, 441 ЦПК України, помилково ухвалив рішення про задоволення заявлених державним виконавцем вимог.

При цьому, заявлені вимогидержавного виконавця Голосіївського міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції ( м. Київ ) Фої Ірини Олександрівни не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, названих доказах по справі, а тому їх необхідно залишити без задоволення.

Таким чином, зазначені доводи апеляційної скарги, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження, унаслідок чого судове рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні заявлених вимог у відповідності до ст.ст. 12, 13, 76-80, 263-265, 367, 374, 376 ЦПК України, за їх необґрунтованістю.

Доводи ж відзиву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( а.с. 77-88 т. 2 ), зокрема, про законність та обґрунтованість судового рішення, відсутність правових підстав для скасування ухвали,з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не є правовою підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про необхідність скасування судового рішення і з огляду на те, що в судовому засіданні не приймав участі державний виконавець, яка ( участь ) є обов'язковою згідно положень ч. 6 ст. 441 ЦПК України.

При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384, 441 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року у справі за поданням державного виконавця Голосіївського міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції ( м. Київ ) Фої Ірини Олександрівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про залишення без задоволення заявленного подання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Т.А. Семенюк