Справа № 163/1492/20
Провадження № 2/163/304/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями органу державної влади,

в с т а н о в и в :

Представник позивача просить постановити рішення про стягнення з державного бюджету України (Державна казначейська служба України) в користь ОСОБА_1 20 000,00 гривень моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями Волинської митниці ДФС, правонаступником якої є Волинська митниця Держмитслужби.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що незаконність рішень митниці мала місце під час митного оформлення ввезеного позивачем з Республіки Польща автомобіля "Форд Транзит" в режимі імпорту для вільного обігу на території України. Митниця не погодилась із визначеним позивачем через агента з митного оформлення у митній декларації кодом згідно УКТ ЗЕД як легкового автомобіля, що був у використані та прийняла рішення про класифікацію автомобіля за кодом УКТ ЗЕД як автомобіля вантажного типу "фургон", що використовувався понад 8 років. Крім цього, митниця прийняла рішення про відмову у митному оформленні автомобіля у формі картки-відмови та склала відносно агента з митного оформлення ОСОБА_2 протокол про порушення митних правил за ознаками ст.485 МК України, під час якого тимчасово були вилучені документи, що подавались до митного оформлення.

За визначеним митницею кодом позивач оформити автомобіль не міг, оскільки автомобіль не відповідав стандартам не нижче "Євро 5", як того вимагає положення ст.2 Закону України "Про деякі питання ввезення на митну територію України та проведення першої реєстрації транспортних засобів".

У зв`язку із цим позивач оскаржив рішення митниці про визначення коду товару та картку відмови у митному оформлені в судовому порядку, які за наслідками розгляду судом касаційної інстанції були визнані протиправними і скасовані.

Також в судовому порядку була скасована постанова митниці про притягнення агента з митного оформлення ОСОБА_2 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України порушення митних правил.

Лише після цього позивач здійснив митне оформлення автомобіля, під час якого, серед інших документів, долучив усі прийняті судові рішення. Автомобіль був задекларований як і першочергово за кодом згідно УКТ ЗЕД - , однак розмір митних платежів був більшим в порівнянні із першим декларуванням на 33 995,83 гривень і склав 98 129,10 гривень, оскільки на цей час на відміну від першого декларування уже завершився пільговий період зі сплати акцизу із застосуванням преференції (коефіцієнта 0,5), через що позивач вимушений був застосувати повну ставку акцизу.

Внаслідок таких неправомірних рішень митниці позивачу заподіяна моральна шкода, яку обґрунтовує тим, що більше року він не міг користуватись законно придбаним автомобілем, оскільки увесь цей час автомобіль знаходився в зоні митного контролю. Через це позивач був змушений продовжувати користуватись громадським транспортом, що вносило дискомфорт у його повсякденне життя. Більше року позивач доводив свою правоту та незаконність рішень митниці, добивався справедливості та відновлення свого права на мирне володіння своїм майном у судах різних інстанцій, на що витрачав свій час і кошти. Ці обставини та тривала невизначеність із долею автомобіля, за який він сплатив чималі кошти, у тому числі митні платежі, викликали у нього значний стрес та душевні страждання. Увесь цей час його переслідувало відчуття несправедливості. Тривалий період судової тяганини виснажував позивача і додатково викликав психічне напруження в очікуванні результату розгляду справи в судах усіх інстанцій. Вважає, що достатньою сатисфакцією буде стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20 000,00 гривень, що в першу чергу є співмірним з тривалістю таких страждань.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 19.05.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представники відповідачів Волинської митниці Держмитслужби та Державної казначейської служби України подали відзиви на позовну заяву, у яких вказали на недоведений рівень настання тих негативних емоцій, які спричинили позивачу душевні страждання, а також причинний зв`язок між прийнятим митницею рішенням та такими стражданнями, а відтак сам факт заподіяння моральної шкоди; ненадання жодних доказів, які б свідчили про характер та обсяг страждань позивача, характер його немайнових втрат, стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану; не наведене обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди та можливості таким відшкодуванням покрити ті нематеріальні втрати, які нібито були завдані позивачу. Просили відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на подані відповідачами відзиви, яка за своїм змістом є аналогічною обґрунтуванню позову.

У строк, визначений судом в ухвалі від 19.05.2020 року з додатковим врахуванням вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-ХІ, а також Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідачі заперечень на відповідь представника позивача не подали.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

22.01.2019 року позивач придбав у Республіці Польща за 2100 євро транспортний засіб марки "Форд Транзит" 2007 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля.

28.01.2019 року представник декларанта позивача КП "Укрброксервіс" Демчишин В.В. подав до митного оформлення на митний пост "Луцьк" Волинської митниці ДФС митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UА205090/2019/013113 та товаросупровідні документи на цей транспортний засіб.

Транспортний засіб був задекларований як легковий автомобіль, що був у використані, його призначення - пасажирський, код згідно УКТ ЗЕД - , вартість визначена на рівні 93 106,40 гривень, сума митних платежів склала 64 133,27 гривень.

Згідно із банківськими квитанціями 22.01.2019 року позивач перерахував на рахунок Волинської митниці ДФС 57 000,00 гривень як передоплату за митне оформлення на митному посту Луцьк, а 26.01.2019 року провів доплату за митне оформлення в сумі 7 035,00 гривень.

08.02.2019 року Волинська митниця ДФС прийняла рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2019, відповідно до якого зазначений автомобіль класифіковано за кодом згідно з УКТ ЗЕД як "автомобіль вантажного типу "Фургон", призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування".

13.03.2019 року посадова особа митниці склала відносно агента з митного оформлення ОСОБА_2 протокол про порушення митних правил № 1099/20500/19 за ознаками ст.485 МК України, за яким останньому ставилось у провину вчинення під час митного оформлення автомобіля дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 48 907,37 гривень.

20.03.2019 року митниця видала позивачу картку відмови у митному оформленні випуску автомобіля № UA205090/2019/02988 у зв`язку із складанням вищевказаного протоколу про порушення митних правил. У картці також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить митне оформлення товару, а саме: приведення у відповідність граф 33 та 31 ЕМД із класифікаційним рішенням № КТ-UA-2019 від 08.02.2019 року.

24.04.2019 року заступник начальника Волинської митниці ДФС виніс постанову, якою агента з митного оформлення ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 1099/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, що становить 146 722,11 гривень.

Класифікаційне рішення митниці № КТ-UA-2019 та картку відмови у митному оформлення випуску автомобіля позивач, а постанову митниці від 24.04.2019 року ОСОБА_2 , оскаржили в судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про визначення коду товару від 08.02.2019 року №КТ-UA-2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2019 року № UA205090/2019/02988.

В апеляційному порядку постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 року зазначене рішення місцевого суду було скасовано, у задоволенні позову відмовлено, проте за результатами касаційного розгляду Верховний Суд постановою від 11.02.2020 року скасував судове рішення апеляційного суду та залишив без змін рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23.03.2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС від 24.04.2019 року в справі про порушення митних правил № 1099/20500/19 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу визнано протиправною і скасовано. Провадження у справі за протоколом про порушення митних правил № 1099/20500/19 закрито.

09.04.2020 року позивач через агента з митного оформлення подав митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UА205050/2020/019365, у якій задекларував автомобіль за кодом згідно УКТ ЗЕД, тобто як і у первинно поданій декларації від 28.01.2019 року. Серед інших документів на автомобіль до митного оформлення подано також усі вищенаведені судові рішення.

У декларації вартість автомобіля визначена на рівні 87 249,79 гривень, сума митних платежів склала 98 129,10 гривень.

У цей день митне оформлення було завершене, Волинська митниця Держмитслужби видала позивачу посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 09.04.2020 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України.

За змістом цієї норми шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч.3 ст.23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За змістом наведених норм у спірних правовідносинах позивач повинен довести у відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України факт протиправності рішень митниці стосовно нього як причини спричиненої моральної шкоди, а також її розмір.

Незаконність прийнятих Волинською митницею ДФС рішень стосовно позивача про визначення коду товару та видачу картки відмови у митному оформленні автомобіля об`єктивно доводиться рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року та постановою Верховного Суду постановою від 11.02.2020 року, якими ці рішення відповідача були визнані протиправними і скасовані.

Неправомірність дій митниці стосовно позивача також підтверджується рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23.03.2020 року, яким визнано протиправною і скасовано постанову митниці про притягнення агента з митного оформлення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України, винесеної за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил, який слугував підставою для прийняття митницею картки відмови у митному оформленні транспортного.

З огляду на встановлені по справі фактичні обставин з митного оформлення ввезеного позивачем автомобіля, його зусилля для доведення неправомірності рішень митниці з метою захисту своїх прав, неможливість упродовж досить тривалого часу користуватися автомобілем, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу моральних страждань.

Очевидним є те, що самі факти прийняття митницею незаконних рішення про визначення іншого класифікаційного та картки відмови у митному оформленні автомобіля викликали негативні емоції у позивача.

При цьому, митне оформлення автомобіля за визначеним митницею класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД було неможливе, оскільки він не відповідав стандартам не нижче "Євро 5", як це передбачено Законом України від 06.07.2005 року № 2739-IV "Про деякі питання ввезення на митну територію України та проведення першої державної реєстрації транспортних засобів".

Зазначене об`єктивно підтверджує переживання позивача з приводу подальшої долі автомобіля, оскільки ні за визначеним ним кодом згідно УКТ ЗЕД, ні за кодом, визначеним митницею, автомобіль не підлягав пропуску для вільного обігу на територію України.

У зв`язку із цим та з огляду на законність придбання автомобіля за немалі кошти вбачаються підстави вважати, що позивача переслідувало відчуття несправедливості по відношенню до нього, адже законодавства він не порушував, діяв у відповідності до його положень.

Відстоювати свої права та справедливість позивачу довелося у судах усіх інстанцій, що безумовно змушувало його відволікатися від своїх звичайних занять, докладати додаткових зусиль та витрачати час для захисту своїх прав.

Судовий процес у судах усіх інстанцій тривав з березня 2019 року по лютий 2020 року. Рішенням суду першої інстанції його позов був задоволений, суд апеляційної інстанції дійшов іншого висновку і в позові відмовив, суд касаційної інстанції погодився із рішенням суду першої інстанції та залишив його без змін.

Така тривалість судового процесу, а також прийняті місцевим та апеляційним судами протилежні рішення, свідчать про перебування позивача упродовж усього цього періоду в стані очікування, психічного напруження, невизначеності і переживання за долю автомобіля, що у своїй сукупності вочевидь вказує на спричинення йому душевних страждань.

Крім цього, внаслідок неправомірних рішень митниці позивач був позбавлений права користування придбаним автомобілем більше року, чим обмежено його право власності, і це створювало для нього певний дискомфорт у повсякденному житті.

Отже, негативні емоції, які були викликані у позивача вищенаведеними обставинами, мали на нього негативний вплив і досягли рівня страждань, які вказують на заподіяння йому моральну шкоду.

Ця моральна шкода спричинена позивачу внаслідок незаконності рішень Волинської митниці ДФС, а тому із ними перебуває у безпосередньому причинному зв`язку.

З огляду на викладене суд вважає, що викладені у позові доводи про заподіяну позивачу моральну шкоду по своїй суті є обґрунтованими і доведеними.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер неправомірних рішень митниці, глибину і тривалість душевних страждань позивача та у відповідності до закріплених у ч.3 ст.23 ЦК України вимог розумності і справедливості вважає, що достатньою і справедливою компенсацією заподіяної йому моральної шкоди у грошовому виразі буде 5 000 гривень.

Відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі стороною позивача всупереч передбаченому у ст.ст.12, 81 ЦПК України процесуальному обов`язку не доведено, тому заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Тимчасове не застосування ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України з 18.04.2020 року до 01.01.2021 року згідно із Законом України від 13.04.2020 р. N 553-IX рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 року N 10-р/2020 визнано такими, що не відповідає Конституції України

Отже, присуджена сума моральної шкоди підлягає стягненню з державного бюджету України.

Згідно змісту позовної заяви питання витрат на професійну правничу допомогу підлягає вирішенню у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями Волинської митниці ДФС.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 .

Найменування відповідачів:

- Волинська митниця Держмитслужби; місцезнаходження: вулиця Призалізнична 13, село Римачі Любомльського району Волинської області; ЄДРПОУ - 43350888;

- Державна казначейська служба України; місцезнаходження: вулиця Бастіонна, буд.6, місто Київ; ЄДРПОУ - 37567646.

Головуючий : суддя С.С.Чишій