Справа №489/1379/19
Провадження №2/489/142/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Середою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа, Миколаївська міська рада про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору №3171-Л від 26.07.2001 року купівлі продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 30.10 кв.м., житловою площею 13,90 кв.м, зареєстрований Миколаївською універсальною товарно-сировинною біржею 26 липня 2001 року, зареєстрований в ММБТІ 09.08.2001 р. за №18835, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє від свого імені, та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно «Витягу з рішення Виконавчого Комітету Ленінського району» за №120 від 14.10.1999 р., з одного боку, та ОСОБА_6 , з іншого боку. Також просить визнати право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вказана квартира належала її покійному батьку, а позивач є єдиною спадкоємицею. На теперішній час вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Раніше квартира АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 30.10 кв.м., житловою площею 13,90 кв.м, належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 17.10.1996 р., зареєстрованого Миколаївським бюро технічної інвентаризації, реєстровий №18835 від 25 листопада 1996 року.

26 липня 2001 року на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за номером 3171-Л зареєстрований договір купівлі продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 30.10 кв.м., житловою площею 13,90 кв.м, зареєстрований Миколаївською універсальною товарно-сировинною біржею 26 липня 2001 року, зареєстрований в ММБТІ 09.08.2001 р. за №18835, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє від свого імені, та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно «Витягу з рішення Виконавчого Комітету Ленінського району» за №120 від 14.10.1999 р., з одного боку, та ОСОБА_6 , з іншого боку.

Договір купівлі-продажу вказаної квартири підписаний сторонами власноручно. До теперішнього часу ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявили, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло.

На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відразу після укладання договору купівлі-продажу квартири між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої спадкові права після смерті ОСОБА_6 , оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений.

Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов в частині визнання договору № 3171-Л купівлі - продажу нерухомого майна від 26.07.2001 року підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною донькою ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 16 вересня 2000 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на " ОСОБА_7 ", свідченням чого є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

ОСОБА_7 04 лютого 2012 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на " ОСОБА_1 ", свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 .

22 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що договір № 3171-Л купівлі - продажу нерухомого майна від 26.07.2001 року нотаріально не був посвідчений.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи заведену після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Судом визнається доведеною належність квартири АДРЕСА_1 померлій особі на момент смерті.

Позивач вправі на свій розсуд скористався одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті в частині визнання права власності в порядку спадкування зав законом, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа, Миколаївська міська рада про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір №3171-Л від 26.07.2001 року купівлі продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 30.10 кв.м., житловою площею 13,90 кв.м, зареєстрований Миколаївською універсальною товарно-сировинною біржею 26 липня 2001 року, зареєстрований в ММБТІ 09.08.2001 р. за №18835, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє від свого імені, та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно «Витягу з рішення Виконавчого Комітету Ленінського району» за №120 від 14.10.1999 р., з одного боку, та ОСОБА_6 , з іншого боку.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 1002 гривні 50 коп. судового збору сплаченого за квитанцією від 12 березня 2019 року №0.0..1.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_5 : зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Миколаївська універсальна товарно-сировинна біржа, місце знаходження: м.Миколаїв, пр.Миру, 36.

Третя особа: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «18» лютого 2020 року.