Дата документу 26.08.2020 Справа № 329/593/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 329/593/19 Головуючий у 1 інстанції: Богослов А.В.
Провадження № 22-ц/807/954/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 23 вересня 2017р. він та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них наро-

дився спільний син - ОСОБА_3 . З жовтня 2018р. подружжя не про-

живає однією сім`єю, син проживає разом з відповідачем у смт. Чернігівка Запорізької області. Після припинення сумісного проживання дружина ізолювала дитину від спілкування з ним, відмовляється приймати речі та іграшки, які він передає для дитини. Згідно розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області № 98 від 04.06.2019 визначено дні для його спілкування з сином, а саме: щосу-

боти з 09.00 год. до 17.00 год., щовівторка з 09.00 год. до 13.00 год., щочетверга з 09.00 год. до 13.00 год. Проте відповідач перешкоджає йому спілкуватися із сином. Оскільки конфлікт щодо його участі як батька, що проживає окремо, у вихованні та спілкуванні з дитиною не можливо вирішити мирним шляхом, він змушений звернутися до суду за захистом свого права.

Посилаючись на вказані обставини, просив встановити:

- час та дні для зустрічей з сином: щовівторка, щосереди, щосуботи та щонеділі з 09.00 год. до 18.00 год., щочетверга та щопонеділка з 09.00 год. до 13.00 год. без присутності матері або третіх осіб;

- кожної першої неділі місяця зобов`язати дозволити провести три дні з ним у АДРЕСА_1 , у його матері - ОСОБА_3 , яка є бабусею ОСОБА_4 ;

- поважною причиною для відкладання зустрічі вважати хворобу дитини тільки за довідкою лікаря та не перешкоджати доступу до дитини та інформації про хворобу;

- не вважати сон, погане самопочуття, капризи дитини причиною відмови у доступі до житла, де перебуває син ОСОБА_3 , та заборони на правах господаря тещі ОСОБА_5 та тестя ОСОБА_6 або рідного брата дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді систематичних побачень щосуботи з 09.00 год. до 18.00 год., щовівторка з 09.00 год. до 18.00 год., щочетверга з 09.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 , без присутності інших осіб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 рішення суду в апеляційному порядку не оскаржив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неврахуванням судом істотних обставин, які мають значення для вирішення справи, а також виникненням інших обставин, які доводять, що визначений судом графік побачень не може бути виконаний, а саме: звільнення ОСОБА_2 з роботи; необхідність обстеження і лікування дитини; продовження розслідування кримінального провадження за фактом нападу на неї ОСОБА_2 ; закінчення її декретної відпуски, що тягне за собою переїзд до іншого міста, влаштування дитини до дитячого садочку; агресивність ОСОБА_2 щодо її батьків під час відвідування дитини. Крім того, зазначає, що суд неправильно встановив той факт, що вона перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, в той час як ці обставини не підтверджені, тому підстав для усунення перешкод у спілкуванні батька з сином у суду не було, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 .

У відзиві на скаргу ОСОБА_2 зазначає, що судом не було допущено порушень норм матеріально та процесуального права. Зазначені в апеляційній скарзі обставини, які відповідач висуває як підстави для скасування рішення, виникли після його ухвалення, а тому не могли бути враховані судом першої інстанції при його прийнятті, у зв`язку з чим не можуть вплинути на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши вказані доводи скарги та врахувавши відзив, колегія дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно із ч. 6 вказаної норми ЦПКУ, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони з 23 вересня 2017р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 23 вересня 2017р. Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 864.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3 .

Згідно копій довідок № 216 від 15.05.2019 та № 283 від 29.07.2019, виданих Чернігівським центром первинної медико-санітарної допомоги Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, ОСОБА_3 перебуває на змішаному вигодовуванні, знаходиться на диспансерному обліку як дитина, що часто хворіє та потребує щадного режиму до 25.11.2020.

Згідно копій характеристик з місця роботи та місця проживання ОСОБА_2 , останній з вересня 2018 працює старшим інспектором з особливих доручень відділу активних заходів ОУ ГУ ДФС у Запорізькій області, за місцем роботи характеризується позитивно як ініціативний працівник, ставиться сумлінно до виконання посадових обов`язків; за характером спокійний, урівноважений; за місцем проживання також характеризується з позитивного боку, як доброзичливий батько та голова сім`ї, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до копії довідки, наданої Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ, ОСОБА_2 станом на 12.12.2018 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно копії акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 , наданого відділом по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей від 23.01.2019, у нього у житловому приміщенні у кв. АДРЕСА_3 встановлені задовільні умови проживання.

Відповідно до копії характеристики від 16.05.2019, наданої ОСОБА_1 з місця роботи, остання з 01.03.2016 працює головним державним ревізором інспектором відділу перевірок у сфері торгівлі управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області, з 12.02.2018 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, за місцем роботи характеризується позитивно як неконфліктна, відповідальна, чуйна та добра людина.

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що підтверджується копією довідки-характеристики № 02-44 від 15.07.2019, виданої виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Запорізької області, копіями довідок від 13.05.2019, від 14.05.2019, виданих КУ Чернігівська ЦРЛ ЧСР Запорізької області.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копій актів обстежень умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 14.11.2018, 13.06.2019, встановлені задовільні умови проживання.

Відповідно до копій листів Хортицького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 16.11.2018, 27.11.2018, ОСОБА_1 зверталася до поліції з приводу виникнення конфлікту у подружніх стосунках.

Згідно з копією листа районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради від 06.12.2018, ОСОБА_1 зверталася з приводу вчинення психологічного та економічного тиску в сім`ї, у зв`язку з чим ОСОБА_2 надано відповідне пояснення, питання залишається на контролі.

Відповідно до копії листа Чернігівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 15.01.2019, позивач в грудні 2018р. звертався з приводу перешкод з боку відповідача у спілкуванні з сином, зокрема, звернення від 14.12.2018 було пов`язане з тим, що він приїхав до своєї дружини та сина, але дружина не дозволяє бачити сина, а за місцем мешкання дружини нікого немає.

Зі змісту копії листа про розгляд звернення від 03.04.2019 служби у справах дітей Запорізької обласної державної адміністрації, встановлено, що ОСОБА_2 до служби було надіслано звернення щодо перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3 з боку дружини. За результатами розгляду звернення проведено роз`яснювальну роботу з ОСОБА_1 щодо необхідності вільного спілкування дитини з батьком та рекомендовано встановити графік побачень з сином.

Як вбачається із копії доповідної записки начальника СРПП № 2 Чернігівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, 02.05.2019 до Чернігівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло звернення від ОСОБА_2 з приводу того, що протягом останніх двох місяців його дружина ОСОБА_1 не дозволяє йому бачитися з сином ОСОБА_3 , однак факти, викладені у зверненні не були ані підтверджені, ані спростовані, а ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до комісії по захисту дітей Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області.

Відповідно до копії розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області № 98 від 04.06.2019, позивачу визначені дні для спілкування із сином, а саме: щосуботи з 09.00 год. до 17.00 год., щовівторка з 09.00 год. до 13.00 год., щочетверга з 09.00 год. до 13.00 год.

У відповідності до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування аналізує відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на інші документи, які стосуються справи, й подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області від 22.11.2019 як органу опіки та піклування, є доцільним відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, оскільки розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації від 04.06.2019 № 98 Про визначення способу спілкування із дитиною того з батьків, хто проживає окремо вже визначені зручні дні та часи побачень батька з дитиною.

Встановивши всі вище наведені обставини, суд першої інстанції визнав позовні вимоги частково обґрунтованими, та визначив позивачу три дні на тиждень для спілкування з дитиною. Встановлюючи порядок побачень батька з сином, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість визначення порядку, запропонованого органом опіки та піклування у вигляді періодичних побачень батька з сином, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, та загалом спілкування малолітніх дітей з батьком, який не проживає з ними, відповідає їхнім інтересам. При цьому, батько не позбавлений того права, що в іншій час дитина може спілкуватися та проводити час з ним за домовленістю із матір`ю.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що нею не порушувався графік побачень, визначений розпорядженням Чернігівської РДА № 98 від 04.06.2019р., а тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з положеннями статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Колегія наголошує на тому, що сімейні спори, не дивлячись на те, що з першого погляду, останні є простими, насправді є одними із самих важких спорів із психологічної точки зору. При їх вирішенні чітко спостерігається деградація відносин між колишнім подружжям, зокрема, у цій справі сторони весь час конфліктують та скаржаться до правоохоронних органів один на одного.

У даній справі судом розглядалося питання про усунення перешкод у спілкуванні батька з сином, який не досягнув трирічного віку.

За матеріалами справи встановлено, що як батько, так і матір, весь час звертались із заявами один на одного до поліції, до служби у справах дітей, а зміст скарги відповідача свідчить про те, що ці конфліктні ситуації не припиняються.

Тому суд обґрунтовано вважав, що відповідач має право на усунення йому перешкод у спілкування з дитиною шляхом визначення часу побачень, незалежно від наявності розпорядження органу опіки та піклування.

Відповідач вказувала, що згодна із визначеним розпорядженням Чернігівської РДА № 98 від 04.06.2019р. графіком побачень батька с сином, але наразі встановлено, що це розпорядження вже є скасованим.

Отже, з огляду на конфліктні відносини сторін залишити позовні вимоги без задоволення не можна, оскільки в такому разі залишається не врегульованим графік побачень батька з сином.

Крім того, фактично суд повторив ті дні побачень, які визначались органом опіки та піклування, та з якими погоджувалась відповідач, але збільшив їх тривалість. Тому вважати, що висновки суду кардинально відійшли від розпорядження, не вбачається підстав.

Відповідач зазначає, що за визначеним її місцем проживання з дитиною, проживають її батьки, з якими позивач також постійно конфліктує, та здебільшого з її матір`ю ОСОБА_5 . Наголошує на тому, що це унеможливлює проведення побачень з

дитиною без її присутності або присутності її близьких родичів.

Частково заперечуючи проти скарги в цій частині, позивач ОСОБА_2 вказував, що присутність матері не перешкоджає йому у спілкуванні с сином, в той час як присутність батьків або брата відповідача відволікає дитину від спілкування з ним, а йому приходиться значний час відвідування втрачати на з`ясування стосунків з ними.

З цього приводу колегія зазначає, що в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Орган опіки та піклування, як вказує апелянт, вказував про необхідність при спілкуванні позивача з сином присутність матері або інших близьких осіб, з огляду на поведінку батька.

Але колегія в цій частині погоджується з судом, який визначив побачення без присутності інших осіб, оскільки присутність таких осіб не впливає позитивно на спілкування батька с сином, а, навпаки, провокує конфлікти і сварки, що негативно впливає і на саму дитину.

Також в скарзі зазначається, що суд визначив місцем побачень місце її проживання з дитиною, указавши конкретну адресу, яка буде змінюватись в подальшому, що унеможливить виконання такого рішення суду.

Але колегія з цього приводу вказує, що на час ухвалення рішення дитина проживала з матір`ю саме за цією адресою, тому не мається будь-якої помилки у визначенні судом конкретної адреси місця побачень. У разі ж зміни місця проживання матері, а відтак і дитини, відповідач має обов`язок проінформувати батька про нову адресу місця мешкання, оскільки зміна адреси не може бути перешкодою для дотримання в подальшому визначеного судом графіку побачень батька з дитино. Не зазначення ж цієї адреси матері, з якою мешкає дитина, зробить неможливим примусове виконання рішення.

Всі решта зазначених в апеляційній скарзі доводів стосуються таких обставин: звільнення позивача з роботи, направлення дитини на комплексну психолого-педагогічну оцінку її розвитку, лист з поліції про порушення кримінального провадження за фактом її побиття позивачем; закінчення її декретної відпустки через рік, обоюдні звернення сторін до поліції після ухвалення рішення, конфлікт позивача з її батьками, які виникли після ухвалення оскаржуваного рішення, а тому за положеннями статті 367 ЦПК України вони не може враховуватись апеляційним судом при перегляді рішення суду першої інстанції, ухваленого до настання цих обставин.

До таких обставин слід віднести також і запровадження карантинних заходів після прийняття рішення, про що усно зазначено відповідачем в ході апеляційного розгляду справи. Тому такі обставини можуть бути врегульовані у інший спосіб, але не у спосіб скасування рішення, ухваленого до запровадження цих заходів.

Беручи до уваги все вище наведене, колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України колегія залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 серпня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.