ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 522/4856/18

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2376/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2018 року, постановленого під головуваннямсудді Сегеди О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за сплату житлово-комунальних послуг.

Позов мотивовано тим, що після смерті його батька ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , він успадкував за заповітом Ѕ частини кв. АДРЕСА_1 зміни назви АДРЕСА_2 . Інша частина вказаної квартири належить на праві власності дружині батька ОСОБА_3 , яка зареєстрована в ній разом зі своєю дочкою ОСОБА_5 .

Посилаючись на те, що його загальні витрати на житлово-комунальні послуги склали 22 909,86 грн., що відповідачка з дня смерті батька дотепер участі у сплаті комунальних платежів не бере, позивач просив стягнути з неї половину сплачених ним витрат в розмірі 11 454,93 грн. (а.с.3-5).

Відповідачка позов не визнала, зазначивши, що після смерті її чоловіка

ОСОБА_4 вона знаходилась в лікарні. Позивач ОСОБА_2 вселився без її згоди в квартиру, замінив вхідні двері, замок в тамбурі та вселив в квартиру квартирантів, перешкоджаючи у такій спосіб у її проживанні. Посилаючись на те, що вона разом із дітьми з квітня 2016 року не має доступу до житла, позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися своєю власністю, ОСОБА_3 просила у позові відмовити.

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду, крім іншого, мотивовано тим, що позивач з 16 квітня 2016 року без згоди співвласників квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вселився в квартиру, після чого вселив в житло квартирантів, позбавивши відповідачку можливісті користуватися квартирою (а.с.167-171).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та задовольнити позов.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції:

-розглянув справу у відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду;

-не дослідив договір дарування від 13 квітня 2002 року, за яким ОСОБА_3 подарувала своїй доньці 1/3 частину своєї частки, а не всієї квартири;

-неправильно послався на те, що позивач самовільно вселився в спірну квартиру;

-помилково дійшов висновку про рівність часток ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 9/24 кожному в спірній квартирі.

Відзив ОСОБА_6 на апеляційну скаргу мотивований тим, що вона з вини позивача не може проживати в квартирі та користуватися своєю часткою. Оскільки в квартирі проживають сторонні особи, яких туди вселив позивач без погодження з нею, тому вона не сплачує витрати на комунальні послуги, якими не користується.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, що відповідно до правил ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Апеляційний суд не бере до уваги заяву адвоката позивача Тарасова Д.А. про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з хворобою.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що апеляційне провадження у справі відкрито 19 лютого 2019 року. Крім адвоката Тарасова Д.А., інтереси позивача ОСОБА_2 в апеляційному суді представляє й інший адвокат Славова О.А.(апелянт), яка про причини неявки суд не повідомила. Апеляційний суд також зазначає, що матеріали справи не містять дані про те, що позивач припинив представництво його інтересів адвокатом Славовою О.А.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріалів справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в його мотивувальній частині та залишенню без змін в його резолютивній частині з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (до шлюбу- ОСОБА_7 ) спільно проживали, а в подальшому, перебували з 11 травня 2002 року в зареєстрованому шлюбі, що у них народились дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

12 жовтня 2001 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали за договором купівлі-продажу від 12 жовтня 2001 року в рівних частках кв. АДРЕСА_1 .

30 квітня 2002 року ОСОБА_7 подарувала своїй доньці ОСОБА_5 1/3 частку вказаної квартири.

Таким чином квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (1/2 частка), ОСОБА_3 (1/6 частка) та ОСОБА_5 (1/3 частка).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, залишивши заповіт на свого сина від першого шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який, згідно змісту його позову своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Згідно заяв, поданих відповідачкою до суду, вона та діти, також у строки передбачені законом, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини у вигляді обов`язкової частки відповідно до ст.1241 ЦК України, як дружина померлого та як діти, які на день смерті батька були неповнолітніми.

Встановлено, що позивач до отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті батька вселився в спірну квартиру, після чого співвласники квартири, зокрема, ОСОБА_3 , була позбавлена доступу до цього житла.

Так, із матеріалів справи видно, що відповідач ОСОБА_3 та інший співвласник квартири ОСОБА_5 неодноразово зверталися до правоохоронних органів із заявами про захоплення кв. АДРЕСА_1 позивачем та іншими особами, що підтверджується даними, що містяться у витягу з ЄРДР, матеріалах перевірки Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області, позовній заяві ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та виселення осіб, які безпідставно вселилися та проживають в ньому, без надання іншого житла.

За таких обставин, незважаючи на те, що ОСОБА_2 довів витрати на оплату житлово-комунальних послуг за період з 16 квітня 2016 року до звернення до суду з даним позовом; враховуючи те, що позивач перешкоджає відповідачці у доступі до квартири, правових підстав для стягнення з неї компенсації витрат позивача на утримання квартири не вбачається.

Апеляційний суд вважає, що саме таким чином має бути викладена мотивувальна частина рішення суду про відмову у позові, оскільки інші висновки суду першої інстанції у мотивувальній частині рішення знаходяться поза предметом позовних вимог у даній справі та предмету доказування.

Зокрема, крім іншого, висновок суду про те, що у даній справі повинні були бути залучені в якості співвідповідачів діти відповідачки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 є помилковим, оскільки позивач, скориставшись своїм правом, виходячи із принципу диспозитивності, на свій розсуд, визначив відповідачем лише ОСОБА_3 , що законом не заборонено.

Доводи апеляційної скарги про порушення права позивача на участь у справі до уваги не приймаються.

Відповідно до ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Інтереси ОСОБА_2 в суді першої інстанції представляла адвокат Славова О.А., яка в судовому засіданні 06 листопада 2018 року під розписку, була повідомлена про чергове судове засідання, призначене на 13 листопада 2018 року.

В матеріалах справи відсутня заява позивача до суду з проханням не розглядати справу без його обов`язкової участі.

Тому неявка позивача, а також його представника, яка, як зазначалось вище, була належним чином повідомлена про дату, час і місце наступного судового засідання, в якому було ухвалено рішення, не може бути підставою для його скасування на підставі п.3ч.3ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2018 року змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді: