Справа № 496/3728/17
Провадження № 4-с/496/13/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пасечник М.Л.

за участю:

секретаря Мірошнікової О.С.

представника скаржника Коваль К.П.,

представника стягувача Коваль Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову про арешт майна боржника від 02 червня 2020 року заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярового Віталія Михайловича, стягувач: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулась до суду зі скаргою, в якій просить суд: визнати неправомірними дії заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярового В.М. щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 02.06.2020 року у виконавчому проваджені №62148253; усунути порушення, шляхом скасування постанови про арешт майна боржника від 02.06.2020 року, винесену заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яровим В.М. по виконавчому провадженню №62148253.

Свою скаргу заявник ОСОБА_1 мотивує тим, що 23.07.2020 року її представник ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження, з яких їй стало відомо, що в матеріалах виконавчого провадження міститься постанова про арешт майна боржника від 02.06.2020 року, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику. Заявник отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для отримання вказаних коштів вона відкрила рахунок в Акціонерному банку «Південний» на які зараховуються вказані кошти, тому заявник вважає, що дія оскаржуваної постанови поширюється на вказаний нею рахунок, на який зараховується соціальна допомога дитині. Крім того, заявник вважає, що вказана постанова порушує права малолітнього ОСОБА_3 , адже арешт поширюється і на будинок та на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , співвласником якого є малолітня дитина. Вказану постанову заявник вважає необґрунтованою та такою що порушує права її та її дитини, у зв`язку з чим, вона звернулась до суду з вказаною скаргою.

Представник заявника в судовому засіданні заявлену скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Заступник начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яровий В.М. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 проти скарги заперечував, та надав письмові пояснення, відповідно до яких вказав, що заявником не було надано до скарги та суду належних доказів того, що рахунок, на який заявник посилається, є рахунком спеціального режиму, а саме на нього надходить пенсія у зв`язку із втратою годувальника на утримання ОСОБА_3 .. Також, в своїх поясненнях представник стягувача зазначає, що заявником не було надано належних доказів того, що оскаржуваною постановою було накладено арешт на 1/8 частину житлового будинку, що належить дитині, а тому він вважає, що заявником не доведено, що оскаржувана постанова порушує її права та права її дитини.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. ст. 55, 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про визнання права власності на нерухоме майно та стягнення грошових коштів. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.05.2018 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 183 601 грн., що на день подачі позовної заяви до суду еквівалентно 44 496,28 доларів США; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 8 060 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Одеської області, в якій просила скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24.05.2018 року та відмовити у задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.06.2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано рішення Біляївського районного суду Одеської області та здійснено перерозподіл судових витрат.

Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного суду, ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду в якій просила суд скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 13.06.2019 року, а рішення Біляївського районного суду Одеської області залишити без змін.

Ухвалою від 22.04.2020 року Верховним Судом у складі колегії судів Другої судової палати касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 13.06.2019 року скасовано, а рішення Біляївського районного суду Одеської області залишено без змін.

18.05.2020 року стягувачу ОСОБА_2 було видано виконавчий лист по справі №496/3728/17, з яким останній звернувся до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою від 21.05.2020 року було відкрите виконавче провадження №62148253.

02.06.2020 року заступником начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та не рухоме майно боржника.

03.06.2020 року заступником начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про арешт коштів боржника.

05.08.2020 року ОСОБА_1 , звернулася до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця про арешт майна боржника від 02 червня 2020 року.

До матеріалів скарги заявником, були долучені копій договорів банківських рахунків №1256111 від 21.01.2015 року (рахунок № НОМЕР_1 ) та №783610 від 21.10.2011 року (рахунок № НОМЕР_2 ), які відкриті в Акціонерному банку «Південний» на ім`я ОСОБА_1 та виписки з рахунків приватного клієнта Акціонерного банку «Південний», одержувач Горбатенко Є.І. № НОМЕР_3 (основний рахунок № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), № НОМЕР_3 (основний рахунок №UA0398538 ( НОМЕР_6 ) від 31.07.2020 року (розрахунковий період з 03.01.2020 по 31.07.2020 року) .

Разом з тим, заявником не було надано належних доказів того, що постанова від 02.06.2020 року заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) порушує її права та вона не має могла користуватися коштами на рахунку, який відкритий на її ім`я для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Виписки з рахунків приватного клієнта Акціонерного банку «Південний», одержувач ОСОБА_1 № НОМЕР_3 (основний рахунок № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), № НОМЕР_3 (основний рахунок №UA0398538 ( НОМЕР_6 ) від 31.07.2020 року (розрахунковий період з 03.01.2020 по 31.07.2020 року) не підтверджують факт того, що заявник не може користуватись коштами на вказаних рахунках, зокрема, знімати їх, оскільки відповідно до виписки, заявник здійснювала зняття коштів 21.06.2020 року, вже після того, як, було винесено постанову від 02.06.2020 року про арешт майна боржника державним виконавцем.

В судовому засіданні представником заявника не було надано обґрунтованої відповіді та пояснень, щодо наданих до скарги копій договорів банківських рахунків №1256111 від 21.01.2015 року (рахунок № НОМЕР_1 ) та №783610 від 21.10.2011 року (рахунок № НОМЕР_2 ), які відкриті в Акціонерному банку «Південний» на ім`я ОСОБА_1 , яким чином вони, відносяться до предмету скарги та чи стосуються виплати пенсії у зв`язку зі втратою годувальника.

Відповідно до наданої копії матеріалів виконавчого провадженняБіляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) АСВП№62148253 (№21016/30 від 14.08.2020 року) вбачається, що постанова про арешт майна боржника від 02.06.2020 року направлялась тільки боржнику та стягувачу, також 03.06.2020 року заступником начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про арешт коштів боржника, яка також була направлена боржнику ОСОБА_1 , стягувачу ОСОБА_2 , ПАТ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Бакнк».

Таким чином, не доведено та не знайшло свого підтвердження в суді, аргументи ОСОБА_1 , що вона позбавлена можливості отримувати пенсію на дитину у зв`язку із втратою годувальника.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постановапро арешт майна боржника від 02 червня 2020 року заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярового В.М. не може вважатися неправомірною, оскільки була винесена в рамках примусового виконання судового рішення, та на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження», тим більше, що вказаною постановою накладається арешт не на конкретний рахунок заявника, а на все належне майно боржника.

Крім того про існування рахунку цільового призначення державний виконавець належним чином повідомлений не був.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В той же час, при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржникам, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Тобто рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Відповідно до п.п. 6, 10 ч.1 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати: одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Відповідно до наявної копії матеріалів виконавчого провадження, після накладення арешту на все рухоме та не рухоме майно боржника, банком не було повідомлено державного виконавця про накладення арешту на рахунки спеціального призначення, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", а отже не вбачається, що постановою державного виконавця від 02.06.2020 року, було накладено арешт на рахунки, які були відкриті заявником у АБ «Південний».

Також, суд не приймає до уваги твердження заявника ОСОБА_1 , що постановою про арешт майна боржника від 02.06.2020 року порушуються права малолітнього ОСОБА_3 , оскільки арешт поширюється на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , співвласником якого є малолітня дитина, згідно постанови опису і арешту майна боржника від 12.06.2020 року, накладено арешт на 1/2 частку житлового будинку та на 1/2 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що належать боржниці, ОСОБА_1 , а на 1/8 частку житлового будинку та 1/8 частку земельної ділянки, які належать дитині ОСОБА_3 , арешт не накладався.

Як визначено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувача.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 451 ЦПК Україниза результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень і права заявника не були порушені, у зв`язку з чим, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 449-451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та постанову про арешт майна боржника від 02 червня 2020 року заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярового Віталія Михайловича, стягувач: ОСОБА_2 , відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 31.08.2020 року.

Суддя М.Л. Пасечник