Справа № 638/9940/17
Провадження № 2/638/1911/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Романовій О.В., Комлєва Д.В.,

Тітовій М.О., Башинської К.С.,

Подосокорської А.О.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2017 позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 звільнити частину самовільно зайнятої земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0044 га (44 кв.м.), яка позначена в додатку № 3 до висновку експертного земельно-технічного дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №11194 від 13.01.2016 та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.05.201 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу, за яким у власність ОСОБА_5 перейшов житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :07:020:0031) площею 0,0564 га за адресою: АДРЕСА_1 . Отримавши у власність житловий будинок з надвірними будівлями позивач набула прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

20.11.2014 позивачем було отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0564 га та зареєстровано право власності на неї.

У 2015 році позивачем було замовлено технічну документацію з винесення земельної ділянки в натурі. В ході проведення робіт було здійснено винесення на місцевість точок, що обмежують землеволодіння та складено відповідну схему виносу в натурі.

Відповідно до вказаної схеми та правовстановлюючих документів розміри земельної ділянки становлять: з боку АДРЕСА_1 - 13,99 м., межа із земельною ділянкою АДРЕСА_2 - 40,76 м., межа зі східної сторони - 14,85 м., межа із земельною ділянкою АДРЕСА_3 - 38,09 м., загальна площа ділянки становить 564 кв.м.

Проте, у 2016 році за заявою позивача було проведено експертне земельно-технічне дослідження, за результатами якого Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл Проф. Бокаріуса було складено висновок № 11194 від 13.01.2016, яким було встановлено, що межа земельної ділянки позивача порушена з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 . Відповідно до висновку фактична межа земельної ділянки відповідача накладається на межу земельної ділянки позивача. Площа невідповідності земельної ділянки позивача з боку суміжної ділянки складає 0.0044 га (44 кв.м.).

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала право представляти свої інтереси в суді своєму представнику ОСОБА_1 , яка діє на підставі відповідної довіреності.

Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що площа земельної ділянки , яку на думку позивача, відповідача самовільно займає визначена помилково, тому що площа , якою користується позивач складає 541 кв.м., згідно кадастрових даних 564 кв.м. і з урахуванням витребуваної площі земельної ділянки 44 кв.м. буде складати 585 кв.м., що є більше земельної ділянки яка перебуває у власності згідно з кадастровими даними на 21 кв.м., що має суттєве значення для вирішення справи.

Представник відповідача спочатку ОСОБА_3 , а у подальшому ОСОБА_4 заперечували проти позову, з підстав викладених відповідачем.

Представник третьої особи - Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу, за яким у власність ОСОБА_5 перейшов житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отримавши у власність житловий будинок з надвірними будівлями позивач набула прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Згідно із ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.11.2014 індексний номер: 29765217, яке видано Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області, позивачу ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер: 0:07:020:0031 площею 0,0564 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Даний факт також підтверджується витягом № 29765333 від 20.11.2014 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності та інформаційною довідкою № 100940798 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2017 .

Земельна ділянка АДРЕСА_2 належить відповідачу - ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1.2 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, - будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ст.ст.95, 96, 106, 107, 152 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Землекористувачі зобов`язані, в тому числі, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно- кадастрової документації.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За клопотанням представника відповідача, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2018 , у справі призначено земельно - технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою право встановлювальним документам та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ? чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою право встановлювальним документам та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ? Чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 відповідно до право встановлювальних документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів? В разі порушення меж та накладання земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 яким чином можливо усунути порушення таких меж?

З надано висновку №281997 від 10.12.2019 експерта Харківського науково- дослідного інституту судових експертих ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса вбачається, що в дослідницькій частині висновку вказано на не відповідність фактичного порядку користування земельною ділянкою право встановлювальним документам та вимогам нормативно- правових актів з питань землеустрою та землекористування на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 . Встановити чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою правовстановлюючим документам та вимогам нормативно- правових актів з питань землеустрою та землекористування на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 не надається можливим з причин вказаних в дослідженні. Встановити чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладення земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно - правових актів не надається можливим з причин вказаних в дослідженні. Оскільки порушення меж та накладення земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , встановити , не надається можливим, дослідження щодо можливості усунення порушення таких меж, не проводилось.

Як вказано в дослідницькій частині висновку експерта на основі представлених та досліджених матеріалів , зробити висновок з якої причини та за рахунок якої території збільшувались та зменшувались лінійні розміри земельної ділянки не надається можливим. Не можливо вказати чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою правовстановлюючим документам та вимогам нормативно- правових актів з питань землеустрою та землекористування на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 .

Визначення меж суміжного землекористування можливо тільки шляхом геодезичної зйомки всіх земельних ділянок, розташованих на даній вулиці.

Проведення дослідження в рамках судової експертизи не представляється можливим.

Проаналізувавши надану на дослідженні технічну документацію та зіставивши її з результатами обстеження встановити чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладення земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно - правових актів, не надається можливим.

В матеріалах справи наявний акт встановлення та погодження меж земельної ділянки від 24.09.2014 складений ОСОБА_5 , як замовником робіт, ОСОБА_7 , як виконавцем робіт та начальником відділу Державного земельного кадастру Управління Держземагентства у м. Харкові ОСОБА_8.

Однак судом він не береться до уваги, оскільки, земельно-кадастровою документацією є документація, в якій фіксуються дані державного земельного кадастру. В Україні до земельно-кадастрової документації належать кадастрові карти та плани (графічні й цифрові), схеми, графіки, текстові та інші матеріали, які містять відомості про межі адміністративно-територіальних утворень, межі земельних ділянок власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, правовий режим земель, що знаходяться у державній, колективній і приватній власності, кількість їх, якість, народногосподарську цінність та продуктивність по власниках землі і землекористувачах, населених пунктах, територіях сільських, селищних, міських, районних рад народних депутатів, областях, Автономній Республіці Крим та Україні в цілому. Земельно-кадастрова документація включає також книги реєстрації державних актів на право колективної, приватної власності на землю, право постійного користування землею, договорів на тимчасове користування землею, в тому числі договорів оренди землі.

За правилами ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів не є обов`язком суду.

П. 4 ч.5 ст. 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ним прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, діючи на підставі ст.12 ЦПК України, з метою сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для забезпечення правильного та законного розгляду справи, за клопотанням відповідача, призначив у справі експертизу.

Проте, як зазначено вище, відповідно до висновку експерта не можливо встановити можливості усунення порушення меж земельної ділянки.

Інших доказів на доведення тих обставин, на які посилається позивач суду не надано.

Отже, з урахуванням того, що одним з принципів цивільного судочинства, є змагальність сторін та з врахуванням інтересів як позивача, так і відповідача, судом було вжиті заходи для з`ясування обставин, на які посилається позивач, проте проведення даного дослідження в рамках судової експертизи не представилось можливим, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, не доведені.

Суд не приймає доводи представника позивача на ті обставини, що за заявою позивача ОСОБА_5 було проведено експертне дослідження та надано висновок №11194 від 13.01.2016. Так як зазначений висновок складено за заявою позивача, експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України та обстеження земельної ділянки проводилось тільки у присутності самого позивача ОСОБА_5 і лише земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2 забезпечено не було. У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що дослідження №11194 від 13.01.2016 є неповним та безумовно не свідчить про самовільне зайняття відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , а тому до уваги судом не приймається.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані залученням експертів.

Як вбачається з матеріалів справи за клопотанням представника відповідача у справі, була проведена судова земельно- технічна експертиза, проведення якої було здійснено Харківським науково - дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 .

Як випливає з повідомлення ХНДІСЕ оплату у сумі 10010,00 грн проведено відповідачем ОСОБА_2 .

Таким чином, суд вважає, що зазначені витрати, понесені відповідачем на проведення експертних досліджень, підлягають стягненню з позивача ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. ст.ст. 7, 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК, ст. ст. 391 ЦК України, ст.ст.95, 96, 106, 107, 120,152 ЗК України суд ,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) понесені ним судові витрати пов`язані з проведенням експертизи у сумі 10010 (десять тисяч десять) грн.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : І.В.Семіряд