ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6099/20 Справа № 212/1690/20 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року, ухваленого суддею Борис О.Н. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 08 квітня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі ПрАТ«Суха Балка» ) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він у період з 1998 року по 2010 рік працював підземним прохідником на підприємстві відповідача. Під час виконання трудових обов`язків 19 листопада 2000 року з ним стався нещасний випадок на виробництві. Внаслідок травмування позивач дістав забій грудної клітини, закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням, численні забійні рани кінцівок. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він травмувався, через що йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 120000 грн., які просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ«Суха Балка» на користь позивача 24000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПрАТ«Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 840,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ПрАТ«Суха Балка» подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, невірним його застосуванням, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги представник відповідача зазначає, судом не враховано відсутність вини ОСОБА_2 » в заподіянні шкоди. Судом також не ураховано що відповідач був обізнаний про шкідливі умови виробничого середовища. Розмір стягнутої моральної шкоди вважають завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці позивач ОСОБА_1 з 09 листопада 1998 року прийняти у шахтобудівельне управління ПрАТ «Суха Балка» прохідником з повним робочим днем в підземних умовах. (а.с. 9-12).

Під час виконання трудових обов`язків 19 листопада 2000 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок відшарування гірничої маси з кровлі виробки. Позивач дістав ушкодження у вигляді забою грудної клітини, закритого перелу лівої ключиці зі зміщенням, численних забійні ран кінцівок. Адміністрацією підприємства 22 листопада 2000 року за вказаним фактом було складено Акт № 41 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Причиною настання нещасного випадку комісією визнано незадовільний технічний стан гірничої виробки, не виконання посадових обов`язків. У пункті 10 вищевказаного Акту зазначено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є гірничий майстер дільниці ОСОБА_3 та заступник начальника дільниці ОСОБА_4 (а.с. 13-14)

Згідно наданого позивачем виписного епікризу, видно що в період з 19 листопада 200 року по 12 грудня 2000 року він проходив стаціонарне лікування в закладі охорони здоров`я з приводу отриманої травми на виробництві (а.с.17) .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку із чим поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на ПрАТ «Суха Балка».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно вимог п.3,4 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 38 Правил право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

На час виникнення спірних правовідносин, отримання позивачем виробничої травми, втрата працездатності не встановлювалась, відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалось статтею 440-1 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, та враховувати засади розумності, виваженості й справедливості.

На день ухвалення рішення суду Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, мінімальний розмір заробітної плати на час розгляду справи становить 4723 грн. Отже мінімально визначений законом розмір моральної шкоди має становити 23615 грн.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач ОСОБА_1 характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Беручи до уваги тяжкість завданої позивачу моральної шкоди, яку він отримав внаслідок виробничої травми, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили їх незворотність, колегія суддів, вважає що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, тому відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 02 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: