Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 151/90/20

Провадження № 2/126/504/2020

"27" серпня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

за участі прокурора Круковської Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави до Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, ОСОБА_1 , Чечельницької районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішення сільської ради, скасування запису в Державному реєстрі речових прав та витребування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

В.о. керівника Бершадської місцевої прокуратури звернулася в суд із даним позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішенням 25 сесії 7 скликання Куренівської сільської ради № 202 від 22.08.2019, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1 га (кадастровий номер :01:002:0083) для ведення особистого селянського господарства на території Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області в межах с. Куренівка Чечельницького району Вінницької області;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 33187190 від 09.09.2019 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0083 за ОСОБА_1 ;

- витребувати у ОСОБА_1 у комунальну власність в особі Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області земельну ділянку загальною площею 1 га (кадастровий номер :01:002:0083) вартістю 17751,00 грн. для ведення особистого селянського господарства на території Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, в межах с. Куренівка Чечельницького району Вінницької області.

Позов обгрунтовує тим, що рішенням 25 сесії 7 скликання Куренівської сільської ради № 202 від 22.08.2019 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту с. Куренівка на території Куренівської сільської ради.

Згідно пункту 2 даного рішення ОСОБА_1 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий номер :01:002:0083 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту с. Куренівка на території Куренівської сільської ради.

На підставі вказаного рішення у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.09.2019 за № 33187190 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Зазначене рішення Куренівської сільської ради прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню з наступних підстав.

Так, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 09.10.2018 № 2-13355/15-18-сг вже отримувала у приватну власність земельну ділянку площею 2,000 га з кадастровим номером :04:000:0956 для ведення особистого селянського господарства в межах території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Право власності зареєстровано 17.10.2018 за №28402098.

Таким чином, ОСОБА_1 на час звернення до Куренівської сільської ради з клопотаннями про надання ділянки у власність вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 по суті, Куренівська сільська рада не надала належної оцінки обставинам і умовам, зазначеним у заяві, доводам заявника, в тому числі, щодо використання права на безоплатну приватизацію, не перевірила, не врахувала обставин, які спростовують дійсність волевиявлення заявника, факт використання ним свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого, земельна ділянка площею 1 га (кадастровий номер :01:002:0083) незаконно вибула із земель комунальної власності.

Враховуючи, що рішенням 25 сесії 7 скликання Куренівської сільської ради № 202 від 22.08.2019 прийнято з порушенням законодавства та земель:-:

ділянку надано особі, яка вже не мала права її безоплатно отримувати у власність, то запис у Державному реєстрі речових прав про реєстрацію права власності на земельну ділянку, є похідним і має бути скасований разом із скасуванням незаконного рішення про надання вказаної земельної ділянки у власність.

Оскільки на підставі незаконного рішення Куренівської сільської ради 09.09.2019 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис № 33187190, то останній підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, земельна ділянка площею 1 га з кадастровим номером :01:002:0083 в межах території Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства відповідачем отримана незаконно, а отже підлягає витребуванню від ОСОБА_1 у власність територіальної громади в особі Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області.

Дана позовна заява надійшла до суду 24.02.2020 року та відповідно до автоматизованої системи докуменообігу суду була передана на розгляд судді Хмель Р.В..Ухвалою суду від 01.04.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07.05.2020 року, яке в подальшому з поважних причин було відкладено. Ухвалою суду від 09.07.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 27.08.2020 року на 10:00 год.

Прокурор, Круковська Г.М. , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачка, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог, справу просила слухати у її відсутність.

Представник, Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області, Савчук В., в судове засідання також не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог, справу просив слухати у його відсутність.

Предстваник Куренівської сільської ради, сільський голова Пипко М.С., в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтями 6,19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження,а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання, тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів.

Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 3 ч. 5 ст. 56 ЦПК).

В обгрунтування звернення з даним позовом до суду, прокурор зазначив, що втручання держави в право власності фізичної особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного інтересу, при визначенні якого надається державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння та користування майном може бути виправдане за наявноті об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Відповідно до положень статей 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу і є національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, у зв`язку з чим гарантоване Конституцією України право власності на землю має набуватися і реалізовуватися громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Незаконне виділення, надання в користування, передача у власність, відчуження земельних ділянок порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів.

У силу об`єктивних, явних та документально підтверджених даних, відповідачі усвідомлювали, що порушили встановлений законодавством порядок отримання у власність землі, що ставить їх добросовісність під час набуття земельних ділянок у власність під обгрунтований сумнів.

Звернення прокурора до суду фактично спрямоване на задоволення суспільної потреби по відновленню законності при вирішенні суспільно важливого питання щодо збереження земель сільськогосподарського призначення.

У той же час, відчуження земель із порушенням вимог чинного законодавства не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні.

Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження органу місцевого самоврядування земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, яка свідомо порушуючи закон набула право власності на неї.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , звернулася з заявою від 23.11.2018 року до сільського голови с.Куренівка, Пилипка М.С. , згідно якої відповідно до ст. 118 ЗК України просила надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки, загальною площею 0,99 га, на території Куренівської сільської ради, для ведення особистого сільського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення, при цьому зловживаючи своїм правом вказала, що правом на безоплатну приватну земельну ділянки по даному виду цільового призначення вона не скористалася.

Рішенням 20 сесії 7 скликання Куренівської сільської ради № 153 від 11.12.2018 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки, орієнтованою площею 1,00 га, в урочищі "Біля Клима" у власність для ведення особистого селянського господарства.

19.08.2019 року ОСОБА_1 , звернулася до сільського голови с.Куренівка, Пилипка М.С. з заявою, в якій просила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Біля Клима" в межах населеного пункту с.Куренівка.

Рішенням 25 сесії 7 скликання Куренівської сільської ради № 202 від 22.08.2019 затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту с. Куренівка на території Куренівської сільської ради.

Згідно пункту 2 даного рішення ОСОБА_1 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий номер :01:002:0083 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту с. Куренівка на території Куренівської сільської ради.

На підставі рішення 25 сесії 7 скликання Куренівської сільської ради № 202 від 22.08.2019 у Держваному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.09.2019 за № 33187190 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вищевказану вказану земельну ділянку.

Згідно даних витягу із технічної документації наданого відділом у Чечельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вартість земельної ділянки складає 17751,00 грн.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держваного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 09.10.2018 № 2-13355/15-18-сг вже отримувала у приватну власність земельну ділянку площею 2,000 га з кадастровим номером :04:000:0956 для ведення особистого селянського господарства в межах території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Право власності зареєстровано 17.10.2018 за №28402098.

За положеннями ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (частина 1).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара.

Разом з тим, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 09.10.2018 № 2-13355/15-18-сг вже отримувала у приватну власність земельну ділянку площею 2,000 га з кадастровим номером :04:000:0956 для ведення особистого селянського господарства в межах території Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Право власності зареєстровано 17.10.2018 за №28402098.

Отже, відповідачка на час отримання спірної земельної ділянки використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельної ділянки для даного виду використання.

Таким чином, всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 ЗК України, ОСОБА_1 при зверненні до сільського голови с.Куренівка із заявою від 23.11.2018 року надала недостовірну інформацію про те, що не використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

За наведених обставин, суд вважає, що позивачем доведено правомірність позовних вимог, в частині визнання рішення 25 сесії 7 скликання Куренівської сільської ради № 202 від 22.08.2019, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1 га (кадастровий номер :01:002:0083) для ведення особистого селянського господарства на території Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області в межах с. Куренівка Чечельницького району Вінницької області незаконним та скасування його.

Позивач, також просить суд ухвалити рішення, яким скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 33187190 від 09.09.2019 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0083 за ОСОБА_1

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру прав відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та видає інформацію з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 зазначеного закону державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 37 цієї постанови визначено документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

Такими документами є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Враховуючи, що державну реєстрації права власності здійснено на підставі рішення 25 сесії 7 скликання Куренівської сільської ради № 202 від 22.08.2019, який визнано недійсним, суд вважає, що підлягає скасуванню й запис № 33187190 від 09.09.2019 про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:002:0083.

Позивач також просить суд витребувати у ОСОБА_1 , у комунальну власність, в особі Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області земельну ділянку загальною площею 1 га (кадастровий номер :01:002:0083) вартістю 17751,00 грн. для ведення особистого селянського господарства на території Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, в межах с. Куренівка Чечельницького району Вінницької області.

Суд вважає, що оскільки земельна ділянка площею 1,0000 га з кадастровим номером :01:002:0083, що знаходиться в межах с.Куренівка Чечельницького району Вінницької області, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності, внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цієї земельної ділянки - Куренівської сільської ради Чечельницького району, внаслідок того, що остання не повідомила про те, що вже раніше скористалася своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства суд вважає, що дана позовна вимога прокурора підлягає також задоволенню.

Разом, з тим згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно п. п. 40, 41 Постанови Великої Палати Верховного суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, вказав одним з відповідачів Чечельницьку районну державну адміністрацію, проте суд критично оцінює таке звернення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що підстав для такого звернення у позивача немає та предмет даного судового розгляду Чечельницької районної державної адміністрації не стосується.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі даного позову прокуратурою Вінницької області було сплачено судовий збір у розмірі 6306,00, а позовні вимоги прокурора до ОСОБА_1 та Куренівської сільської ради було задоволено, тому з них на користь прокуратури Вінницької області слід стягнути по 3153 грн. судового збору з кожного.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.с. 14,131-1 Конституції України, ст.ст.13, 48, 56, 77, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 18, 26, 27, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 317, 319, 321, 387 ЦК України, ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Бершадської місцевої прокуратури (вул. Шевченка, 4 м. Бершадь Вінницька область, код в ) в інтересах держави до Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області (24822, с.Куренівка, Чечельницького району Вінницької області, вул. Першотравнева, 62, ), ОСОБА_1 (жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), Чечельницької районної державної адміністрації (24800, смт. Чечельник, Чечельницький район, вул. Героїв Майдану, 31, ) про визнання незаконними та скасування рішення сільської ради, скасування запису в Державному реєстрі речових прав та витребування земельної ділянки - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії 7 скликання Куренівської сільської ради № 202 від 22.08.2019, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1 га (кадастровий номер :01:002:0083) для ведення особистого селянського господарства на території Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області в межах с. Куренівка Чечельницького району Вінницької області.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 33187190 від 09.09.2019 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0083 за ОСОБА_1 .

Витребувати у ОСОБА_1 у комунальну власність в особі Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області земельну ділянку загальною площею 1 га (кадастровий номер :01:002:0083) вартістю 17751,00 грн. для ведення особистого селянського господарства на території Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, в межах с. Куренівка Чечельницького району Вінницької області.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_1 та Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області на користь прокуратури Вінницької області (2105, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33), сплачений судовий збір у розмірі 6306 грн. за наступними реквізитами для перерахування (відшкодування) судового збору: отримувач коштів: Прокуратура Вінницької області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 02909909, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, код банку отримувача: (МФО) 820172, рахунок: ІВАИ ОА003988, призначення платежу: відшкодування (повернення) судового збору по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суд вважає за необхідне додатково роз`яснити, що згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року №731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя Р. В. Хмель