Справа № 573/1123/20
Номер провадження 4-с/573/1/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Федорченко Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вище вказаною скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Немирівського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ловчицької Т.С. неправомірними та просить скасувати повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; постанову про розшук майна боржника; постанову про арешт майна боржника; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії. Скарга вмотивована тим, що 27 травня 2009 року Білопільським районним судом Сумської області винесено рішення про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 . Зазначає, що вказане рішення не отримував, а отже був позбавлений права на його оскарження. Крім того, 23 квітня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про прийняття виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа за вказаним вище рішенням, а також 10 червня 2020 року винесено ряд інших постанов, які йому не були вручені. Про існування виконавчого провадження не знав. Також вказує, що заборгованість по аліментам у нього відсутня, так як вони з колишньою дружиною домовилися про добровільне утримання та виховання дитини. Доньку матеріально підтримував, купував їй все необхідне та перераховував кошти на банківську карту ОСОБА_2 , яку йому вказав державний виконавець. Мати дитини не подавала заяви про стягнення аліментів до ДВС. Вважає, що винесені постанови є незаконними та не відповідають дійсності.

20 липня 2020 року стягувачем ОСОБА_2 подано заперечення на скаргу, в якому вона зазначила, що боржником рішення про стягнення аліментів не оскаржено, тому воно набрало законної сили. Також боржнику відомо про відкриття виконавчого проваждення, оскільки він частково сплачував аліменти, на підтвердження чого додає розрахунки заборгованості, згідно яких заборгованість останнього складає 24526,63 грн (а. с. 57-64).

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала стосовно доводів скарги.

Заінтересована особа - державний виконавець Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Ловчицька Т.С. у судове засідання не з`явилася. В.о. начальника Немирівського РВ ДВС Головенько Р. направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) (а. с. 144).

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 та стягувача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 травня 2009 року стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу,) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 05 березня 2009 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 40).

Ухвалою Білопільського районного суду від 23 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа у справі №573/2-203/2009 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки задоволено (а. с. 39).

11 травня 2018 року Білопільським районним судом виданий дублікат виконавчого листа №2-203/2009 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (а. с. 81).

02 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_2 старшим державним виконавцем Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Хмель О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа №2-203/2009 (а. с. 43, 80, 83).

Постановою від 19 листопада 2018 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а. с. 85).

З розрахунків заборгованості, банківських чеків, звіту ТОВ «НВК «КВАДРАТ» про здійснення відрахувань та виплат вбачається, що ОСОБА_1 здійснював часткову сплату аліментів по виконавчому провадженню (а. с. 86 -90, 94, 97).

09 квітня 2020 року виконавче провадження №57323716 постановою старшого державного виконавця Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хмель О.І. за заявою боржника ОСОБА_1 передано на виконання за місцем його проживання (з.а.с. 96, а.с. 101).

Зазначене вище свідчить про те, що ОСОБА_1 було відомо про стягнення з нього аліментів судом, пред`явлення виконавчого листа ОСОБА_2 для виконання до виконавчої служби, відкриття виконавчого провадження і наявність заборгованості зі сплати аліментів, хоча як у скарзі, так і в судовому засіданні він зазначав, що про це йому стало відомо лише у червні 2020 року, коли державний виконавець обмежила його право у виїзді за межі України.

23 квітня 2020 року постановою державного виконавця Вінницького РВ ДВС Центрально-Західного МУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Клименко Л.Д. прийнято виконавче провадження №57323716 та постановою від 23 квітня 2020 року передано до Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а. с. 102-104).

06 травня 2020 року постановою начальника Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пономарьовою А.О. прийнято виконавче провадження №57323716 та постановою старшого державного виконавця Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хмель О.І. від 06 травня 2020 року передано на виконання до Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) (а. с. 106, а. с. з. 108).

13 травня 2020 року постановою державного виконавця Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Ловчицької Т.С. прийнято виконавче провадження №57323716 (а. с. з. 109).

Оскільки після відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів і станом на 31 травня 2020 року вона становила 24526,63 грн, тому державним виконавцем Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерстві юстиції Ловчицькою Т.С. 10 червня 2020 року винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а. с. 44, 45, а. с. з. 116-119).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт на майно боржника.

Положеннями статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Отже, як вбачається з постанов державного виконавця, які додані до матеріалів скарги, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 05 березня 2009 року по 31 травня 2020 року становила 24526,63 грн, станом на 10 червня 2020 року, тобто на момент винесення постанов про тимчасове обмеження боржника, сплачена вона не була.

ОСОБА_1 зазначив суду, що заборгованість по аліментам у нього відсутня, але на підтвердження цього доказів не надав.

Як вбачається з листа державного виконавця від 16 липня 2020 року, станом на 01 липня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить 24526,63 грн (а. с. 60).

Також ОСОБА_1 вказав, що доказом відсутності заборгованіості по аліментам є постанова судді Немирівського районного суду Вінницької області Царапори О.П. від 23 червня 2020 року (а. с. 176-178).

Як вбачається із вказаної постанови, суддя матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП повернув державному виконавцю для належного оформлення. Але факту відсутності заборгованості з аліментів у ОСОБА_1 встановлено не було.

Отже, дії державного виконавця щодо винесення вищевказаних постанов від 10 червня 2020 року є такими, що вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з положеннями ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження":

- визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч. 3);

- спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Отже, ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 195 СК України регламентують, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

При наявності спору щодо розміру заборгованості за аліментами, існування якого вбачається з матеріалів справи, він відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Білопільського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про повне звільнення від сплати заборгованості (а. с. 147). В цій справі суд і повинен встановити наявність або відсутність заборгованості з аліментів у ОСОБА_1 .

У справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, яка розглядається судом в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (ст. ст. 447-453 ЦПК України), суд позбавлений можливості перевіряти розмір заборгованості, а повинен перевірити законність дій державного виконавця, які оскаржуються ОСОБА_1 , по виконанню рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні скарги на дії державного виконавця за необґрунтованістю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу буде подано протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 01 вересня 2020 року.

Суддя