гСправа № 2-184/11 Провадження № 6/358/32/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корбута В.М., при секретарі Ведмеденко І.В., розглянувши заяву представника заінтересованої особи (боржника) адвоката Володченка Олега Миколайовича про відвід судді Корбута Володимира Михайловича від розгляду справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», заінтересовані особи: (стягувач) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», (боржник) ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвалою суду від 08 липня 2020 року призначено розгляд справи на 03 вересня 2020 року.

31 липня 2020 року представник заявника адвокат Усачук О.І. звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що заявник з розумінням ставиться до завантаженості суду, але враховуючи важливість та своєчасність розгляду даної заяви, просить пришвидшити її розгляд, посилаючись на положення частини третьої статті 442 ЦПК України, де визначено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду.

31 серпня 2020 року представник заінтересованої особи (боржника) адвокат Володченко О.М. (далі-по тексту адвокат) звернувся із заявою про відвід судді Корбута В.М. обґрунтовуючи відвід тим, що Богуславський районний суд Київської області утворений у незаконний спосіб і не має статусу органу державної влади, посилаючись на порушення положень ст. 6, ч.2 ст.19, п.23 ст.106, ст.124 Конституції України та ст.ст. 24, 147, 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Крім того, адвокат Володченко О.М. в заяві про відвід зазначив, що він не довіряє судді Корбуту В.М., оскільки останній не надав відповіді на його адвокатський запит, чим порушив вимоги Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Більш того, суддя неправомірно прийняв до розгляду заяву та призначив її до розгляду, що свідчить про наявність неформальних взаємовідносин між суддею та заявником, що викликає сумнів у безсторонності судді. Також адвокат вказує, що його клієнт ніякої заяви з додатками до неї, документи та ухвали не отримував. Про існування даної справи він дізнався випадково. Тому заявлений відвід зачипає особисті інтереси судді, що також викликає сумнів в його безсторонності. За таких обставин суддя з мотивів помсти або інших мотивів неприязного характеру допустить упереджену, необ`єктивну та протиправну поведінку (дії або бездіяльність) у цьому провадженні і ухвалить незаконне, необґрунтоване та несправедливе судове рішення. Це в свою чергу, надає підстави не довіряти судді.

У відповідності до частин першої, другої, абзацу другого частини третьої, частини сьомої, частини восьмої статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи заяви про відвід, суд вважає за необхідне залишити її без розгляду з огляду на наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді регулюються статтями 36, 37, 39 ЦПК України.

Згідно положення частини третьої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Надаючи оцінку змісту поданої заяви про відвід, суд приходить до висновку, що заявлений адвокатом відвід судді Корбуту В.М. є завідомо безпідставним, оскільки обставини на які посилається адвокат у своїй заяві не є підставою для відводу в розумінні пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Так, твердження адвоката Володченка О.М. про те, що Богуславський районний суд Київської області утворений у незаконний спосіб і не має статусу органу державної влади є безпідставними та надуманими, оскільки адвокат висловлює свою суб`єктивну думку не посилаючись на рішення уповноважених державних органів або суду, які мають право вирішити це питання. Крім того, не зрозуміло яким чином з точки зору адвоката дана обставина може впливати на упередженість та об`єктивність судді Корбута В.М.

Щодо позиції адвоката Володченка О.М. про те, що він не довіряє судді Корбуту В.М., оскільки останній не надав відповіді на його адвокатський запит, чим порушив вимоги Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є надуманою та не законною з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги.

Згідно статей 7, 42 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом

адвокатів України 09 червня 2017 року передбачено, що у своїй професійній діяльності адвокат зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

Однак, адвокат Володченко О.М. звертаючись до суду з адвокатським запитом не врахував пункти 2, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 р. «Про незалежність судової влади», якими роз`яснено, що виходячи з того, що незалежність суддів є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, суддя при здійсненні правосуддя підкоряється лише закону і нікому не підзвітний.

Звернення до суду здійснюється у формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом.

Звернення у справах інших осіб у всіх випадках, а учасників процесу поза випадками, передбаченими процесуальним законом, розгляду судами не підлягають.

Статтями 43, 49, 64 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників справи та повноваження їх представників у суді.

Оскільки, адвокат Володченко О.М. звернувся до суду із адвокатським запитом, що не передбачено вищевказаними нормами ЦПК України, тому цей запит не підлягав розгляду.

Крім того, із змісту адвокатського запиту вбачається, що адвокат перевищує свої повноваження та намагається керувати судом, а також здійснює морально - психологічний тиск на суд погрожуючи адміністративною та кримінальною відповідальністю за не своєчасне виконання адвокатського запиту, не дивлячись на те, що всі перелічені питання про які зазначено в запиті вирішуються у відповідності до норм ЦПК України під час розгляду справи в судовому засіданні і ніякого приховування чи заборони у отриманні адвокатом цієї інформації та документів не існує.

Щодо твердження адвоката про те, що суддя неправомірно прийняв до розгляду заяву та призначив її до розгляду, що свідчить про наявність неформальних взаємовідносин між суддею та заявником, що викликає сумнів у безсторонності судді є також безпідставними та надуманими.

Дані твердження адвоката Володченко О.М. суперечать положенням статей 2, 4, 5 ЦПК України, якими встановлено завдання та основні засади цивільного судочинства, право на звернення до суду за захистом та способи захисту, які застосовуються судом.

Також не враховано положення частини першої статті 186 ЦПК України, де визначено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі.

Якщо адвокат вважає, що суддя неправомірно прийняв до розгляду заяву та призначив її до розгляду, у нього є право на апеляційне оскарження даних процесуальних дій судді щодо недотримання та порушення норм процесуального права, але це не є підставою для відводу.

Крім того, твердження адвоката Володченко О.М. про те, що його клієнт ніякої заяви з додатками до неї, документи та ухвали суду не отримував, і про існування даної справи він дізнався випадково. Тому заявлений відвід зачипає особисті інтереси судді, що також викликає сумнів в його безсторонності. За таких обставин суддя з мотивів помсти або інших мотивів неприязного характеру допустить упереджену, необ`єктивну та протиправну поведінку (дії або бездіяльність) у цьому провадженні і ухвалить незаконне, необґрунтоване та несправедливе судове рішення є також безпідставною видумкою адвоката з наступних підстав.

Питання про отримання чи не отримання заінтересованою особою (боржником) ОСОБА_1 заяви з додатками до неї, документи та ухвали суду про відкриття провадження у справі, згідно норм процесуального права з`ясовується та вирішується безпосередньо під час судового засідання.

Також у заяві про відвід адвокат не зазначив, які конкретно особисті інтереси та які мотиви помсти є у судді у зв`язку із заявленим відводом.

Вищевказані дії адвоката Володченко О.М., які полягають у заявлені завідомо безпідставного відводу судді, оскільки підстави для відводу ґрунтуються на надуманих твердженнях та власних припущеннях адвоката, тому його процесуальна поведінка об`єктивно спрямована на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи впродовж розумного строку, суд розцінює як зловживання процесуальними правами та спрямовану на свідоме, невиправдане затягування судового процесу.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема заявленя завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Крім того, згідно частин першої, другої, пункту 10 частини третьої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам судочинства, а отже зловживає ним. (дивитись рішення суду у справі Мусієнко проти України, no 26976/ від 20.01.2011)

Суд зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви. Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" (Рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

У рішенні від 10 липня 2017 року у справі «Гінчо проти Португалії» Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд вважає, що заявлений адвокатом Володченко О.М. відвід у цій справі є нічим іншим як спробою затягнути її розгляд та перешкодити йому, внаслідок чого буде порушено положення законодавства про завдання та основні засади цивільного судочинства, при тому, що процесуальним законодавством визначено граничний 10-ти денний строк розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Враховуючи викладене, внаслідок зловживання процесуальним правом заяву адвоката Володченко О.М. про відвід судді Корбута В.М. слід залишити без розгляду, для забезпечення ефективного та без необґрунтованих затримок розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.36, 39, 40, 44, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати подану представником заінтересованої особи (боржника) адвокатом Володченко Олегом Миколайовичем заяву про відвід судді Корбута Володимира Михайловича від розгляду справи № 2/184/11 зловживанням процесуальними правами.

Заяву представника заінтересованої особи (боржника) адвоката Володченка Олега Миколайовича про відвід судді Корбута Володимира Михайловича від розгляду справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», заінтересовані особи: (стягувач) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», (боржник) ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя В. М. Корбут