Номер провадження: 22-ц/813/1063/20
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року м. Одесf

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб,що беруть участь у справі:

Представник позивача- ОСОБА_1 .

Представник заявника- ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 -про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА та ДОВОДИ СТОРІН:

26 серпня 2016 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 звернулись з уточненою позовною заявою до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в якій просили суд стягнути з відповідачів:

- матеріальну шкоду в розмірі 76 352,72 грн. та 10 000 грн. на правову допомогу та 7 000 грн. за сплату судового збору.

-моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., судові витрати та на правову допомогу 3 000 грн.( а.с.166-169 т.1).

В квітні 2017 року представник позивачів звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт на автомобіль BMW-X6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Вимоги обґрунтовував тим, що загальна вартість завданих збитків матеріальної та моральної шкоди, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, складає 101 352,72 грн. Автомобіль BMW-X6 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 ,котра є власником цього автомобіля. Посилаючись на вимоги ст.152 ЦПК України просили забезпечити позов шляхом накладення на нього арешту.( а.с.220-222).

15 лютого 2018 року суд задовольнив заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про забезпечення позову. Наклав арешт на автомобіль BMW-X6 реєстраційний номер НОМЕР_1 який належить ОСОБА_7 .

22.11.2018 року ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення позову в якому просила суд зобов`язати позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок Приморського районного суду м. одеси грошову суму у розмірі 35 000 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року у задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_7 про зустрічне забезпечення позову відмовлено ( а.с.114-115).

15.08.2019 року представник ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову. Зазначає, що вона не являється винуватцем ДТП та її учасником, не завдала шкоди позивачам. На момент скоєння ДТП не являлася володільцем джерела підвищеної небезпеки в розуміння ст.1187 ЦК України, так як управляв автомобілем ОСОБА_6 ,котрий і несе відповідальність. Накладення арешту порушує її право власності на автомобіль.

21 серпня 2019 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси суд скасував заходи забезпечення позову ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2018 року.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2019 року посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_7 є відповідачем по справі, як власник володільця підвищеної небезпеки, ці заходи є тимчасовими, не обмежують її право користування автомобілем. Забезпечення позову вжито як ефективний захист інтересів відповідачів, їх невжиття може значно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 посилається на те, що вона не визнана судом винною в ДТП,не являється його учасником та ніяким чином не завдала майнової або моральної шкоди позивача, а тому її безпідставно залучили в якості відповідача та наклали на її автомобіль арешт. Зазначає, що суб`єктом відповідальності за ст.1187 ЦК України ,є володілець об`єкта, а вона є власником транспортного засобу в розумінні п.1.10 ПДД,але на момент скоєння дорожно-транспортної пригоди не являлася володільцем джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України,володільцем на момент скоєння ДТП був ОСОБА_6 ,котрий був учасником ДТП та якого було притягнуто до адміністративної відповідальності.,котрий і повинен нести відповідальність за завдання шкоди. Посилається на те, що вимоги позивачів не відповідають критеріям розумності,обґрунтованості, адекватності. Вона більше 1,5 року не може користуватись автомобілем, що є прямим порушенням Протоколу №1 до Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 посилається на те, що при забезпечені позову районний суд не пересвідчився у вартості транспортного засобу не визначив розмір співмірності між забезпеченням позову та розміром заявлених вимог. Накладення арешту на автомобіль ОСОБА_7 порушує право її власності яке включає і право на його розпорядження, але не лише право його користування. Накладаючи арешт на спірний автомобіль районний суд не пересвідчився у тому, що між позивачами та відповідачем ОСОБА_7 виник спір,тому скасування заходів забезпечення позову є законними. Крім того, посилається на те, що відповідальність несе особа, яка на законній підставі використовувала транспортний засіб,а ОСОБА_7 не може бути відповідачем по справі.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу частини ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності так як представник позивачів ОСОБА_4 належним чином сповіщений про час та місце судового розгляду, що в силу ст.130 частини 5 ЦПК України вважається вручення повістки і цій особі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін,що з`явились,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

Скасовуючи заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2018 року щодо арешту на автомобіля BMW-X6 реєстраційний номер НОМЕР_1 який належить ОСОБА_7 , районний суд виходив з співмірності вжитих судом заходів забезпечення позову та відсутність доказів щодо необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль відповідачки.

З таким судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову, в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ст. ч. 9 та ч. 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою 15 лютого 2018 року Приморський районний суд м. Одеси задовольнив заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про забезпечення позову. Наклав арешт на автомобіль BMW-X6 реєстраційний номер НОМЕР_1 який належить ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів справи розгляд справии не завершений.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, районний суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Тобто, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямоване саме на гарантування виконання майбутнього рішення районного суду, а відтак має бути скасовано судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні відпала з певних причин. Якщо розгляд справи завершується прийняттям ухвали (припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду), суд зазначає про скасування забезпечення позову у відповідній ухвалі.

Проте, приймаючи ухвалу від 21 серпня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову, Приморський районний суд м. Одеси не звернув увагу, що ухвала про забезпечення позову набрала законної сили, розгляд справи продовжується, відповідач ОСОБА_7 в своїй заяві про скасування заходів забезпечення позову не зазначила причини що змінилися при застосуванні заходів забезпечення позову, а тому підстави для застосування ст.158 ЦПК України судова колегія не вбачає.

Посилання ОСОБА_7 про те, що вона не була учасником ДТП само по собі не є правовою підставою для скасування заходів забезпечення позову передбачених ст.158 ЦПК України, а ухвалу Приморського районного суду від 15 лютого 2018 року вона у встановленому законом порядку не оскаржила.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, а тому в силу ст.376 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в заяві ОСОБА_7 про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

Заяву ОСОБА_7 про скасування заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 17.02.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра