Ухвала

13 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 490/3666/17

провадження № 61-45св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2017 року у складі судді Гуденко О. А. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Серебрякової Т. В., Галущенка О. І., Лисенка П. П.,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2017 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо судових витрат.

Додатковим рішенням цього ж суду від 02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виселено та зобов`язано звільнити квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2017 року залишено без змін.

У грудні 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції, чинній на час звернення до суду касаційної інстанції, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

У відповідності до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2017 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко