Ухвала

07 серпня 2020 року

м. Київ

провадження № 61-101вп20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув клопотання ОСОБА_1 , подане представником Ємцем Сергієм Васильовичем, про визначення підсудностісправи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Станіславська об`єднана територіальна громада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

У липні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , підписане представником ОСОБА_2 , про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Станіславська об`єднана територіальна громада, про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування поданого клопотання представник посилається на те, що ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації та має намір звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою реалізації свого права на спадщину.

Ураховуючи наведене, представник просить визначити підсудність справи за її заявою, заінтересована особа - Станіславська об`єднана територіальна громада, про встановлення факту, що має юридичне значення Білозерському районному суду Херсонської області, на підставі частини другої статті 316, статті 496 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 496 ЦПК України передбачено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналогічна норма міститься у статті 73 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно з пунктами 6, 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у тому числі, у таких випадках: якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Відповідно до статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що на підставі зазначеної норми процесуального права Верховний Суд визначає підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення виключно за заявою громадянина України, який проживає за її межами.

Ураховуючи наведене та те, що ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації та постійно проживає на її території, клопотання про визначення підсудності справи за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до частини другої статті 316 ЦПК України не підлягає задоволенню, оскільки на заяву не поширюються положення цієї статті.

Керуючись статтею 316 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , поданого представником ОСОБА_2 , про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Станіславська об`єднана територіальна громада, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель