ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/350/19
Провадження № 22-ц/4820/449/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю: позивача, його представника, представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/350/19 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 грудня 2019 року у складі судді Бондарчук Л.А. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У лютому 2019 року позивач звертаючись до суду з позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 38 від 13 квітня 2018 року в частині зняття його, ОСОБА_1 , разом із членами його сім`ї у складі трьох осіб з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 , зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його та членів його сім`ї дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі за тим же номером у списку станом на 13 квітня 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з дати постановлення його на чергу в 2005 році, стягнути з відповідача судовий збір.
В обґрунтування позову вказував, що є військовим пенсіонером. Наказом ТВО командира в/ч НОМЕР_1 від 11.08.17 № 35 був звільнений з військової служби в Збройних силах України в запас за закінченням строку контракту. В Збройних Силах України прослужив 25 років, за цей час зауважень та стягнень по службі не мав. З 2005 року разом з членами сім`ї перебував на квартирному обліку. Однак за час перебування на службі житлом забезпечений не був, грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в частині не отримував. 21 вересня 2018 року поштою отримав копію Витягу з протоколу № 38 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2018 року про те, що його зі складом сім`ї знято з квартирного обліку поліпшення житлових умов у зв`язку із закінченням строку контракту. Позивач вважав зняття його з житлової черги незаконним, таким, що істотно порушує його конституційній права, а також права, визначені ст. 37 ЖК України. Позивач зазначив, що оскаржуваний наказ суперечить нормам ч. 1 ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ № 1086 від 03.08.2006р. Зазначені норми мають вищу юридичну силу, ніж безпідставно застосована норма Наказу Міністра оборони України від 30.11.2011 № 737 пункт 2.16 за закінченням строку контракту. З вказаних підстав просив задоволити його позов.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 грудня 2019 року вказаний позов було задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 38 від 13 квітня 2018 року в частині зняття ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї у складі чотирьох осіб з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 . Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї : дружину ОСОБА_2 , синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, в загальній черзі за тим же номером у списку станом на 13 квітня 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з 17 червня 2005 року. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач - військова частина НОМЕР_1 не погоджується з вказаним рішенням суду, вважає його незаконним, просить скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в позові. Вказує, що вирішуючи спір суд дав невірну оцінку положенням чинного законодавства. Так, положеннями абзацу 1 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей», п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 № 1081 та абзацу 1 п.2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.11 № 737, зареєстрованого 10.01.12 Міністерством Юстиції України за № 24/20337 на момент зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку було визначено перелік підстав за яким особа, звільнена з військової служби в запас або у відставку має право на залишення на квартирному обліку, який є вичерпним і тлумаченню чи розширенню є підлягає. Крім того, п. 2.18 Інструкції 737 передбачено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби знімаються з обліку за місцем служби у разі, звільнення з військової служби за підставами не зазначеними в абзаці 1 п. 2.16 цього розділу. Отже, згідно вказаних положень при розгляді питання про залишення на квартирному обліку вирішальне значення має саме підстава, звільнення з служби. Позивача ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас на підставі закінчення контракту, а не за віком, станом здоров`я, скорочення штатів чи проведення інших організаційних заходів. Таку ж правову позицію чітко висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.06.2018 по справі №752/5881/15-ц. Такі правові позиції містяться і в постановах ВС від 20.11.19 по справі № 55/24730/14-ц та від 25.09.19 по справі №127/18942/16-ц. Апелянт вказує, що при вирішення спору, суд першої інстанції посилався на абз. 6 п.30 Порядку 1081, який передбачає випадки, коли військовослужбовці знімаються з квартирного обліку. Однак, такий висновок суду є невірним, оскільки підстави, наведені в цьому пункті Порядку, не є вичерпними і про це неодноразово наголошував Верховний Суд в своїх постановах. Крім того, в апеляційній скарзі апелянт звертає увагу на те, що чинним законодавством України передбачена гарантована державою альтернативна можливість забезпечення житлом. Отже, ОСОБА_1 не позбавлений можливості перебування на квартирному обліку за місцем його проживання чи за місцем роботи.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що вирішуючи спір Старокостянтинівський районний суд повно та всебічно дослідив всі обставини справи та вірно застосував норми матеріального права. Так, суд вірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 48 Конституції України, ст.ст. 37, 38 Житлового кодексу України, ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 10 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затверджених Постановою № 470 Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року, а також «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, які діяли станом на 13 квітня 2018 року (коли було прийнято рішення про зняття його та членів його сім`ї з обліку) і станом на 11 серпня 2017 року коли був звільнений в запас. Вказані положення мають вищу юридичну силу. А положення на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, також посилався на ці ж положення у відзиві на позовну заяву під час розгляду справи судом першої інстанції є підзаконними нормативними актами. Крім того, звертає увагу, що положення на які посилається вже були скасовані на момент ще подачі позову до Старокостянтинівського районного суду. Тому, з цих підстав вважає необґрунтованим застосування практики Верховного суду з посиланням на вказані положення. Крім того, зазначає, що практика вищого суду не може бути застосована, оскільки правовідносин по цій справі є єдиними і не були переглянуті у раніше розглянутих справах. Також ОСОБА_1 вказує, що був за п. «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тобто фактично звільнений у зв`язку з виходом на пенсію по закінченню 25-річного терміну служби в Збройних силах України. Крім того, звертає увагу апеляційного суду, що 25 років добросовісно прослужив в армії, із 1995 року прослужив в одній військовій частині, зауважень по службі не мав. Тому, вважає що його права та членів його сім`є були незаконно порушені
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 1 серпня 1992 року по 11 серпня 2017 року проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом.
З 17 червня 2005 року ОСОБА_1 був прийнятий на квартирний облік у в/ч НОМЕР_1 як безквартирного зі складом сім`ї 3 особи.
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 20 липня 2017 року № 273 старшого лейтенанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас на підставі п. «а» ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обовязок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 11.08.2017 № 35 старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 11 серпня 2017 року було виключено зі списків особового складу частини.
На момент звільнення ОСОБА_1 його вислуга у Збройних Силах України становила 25 повних календарних років, він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області і отримує пенсію за вислугу років.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 13 квітня 2018 року, яке оформлено протоколом №38, ОСОБА_1 разом із членами сім`ї було знято з квартирного обліку в зв`язку зі звільненням з військової служби з підстав не зазначених в абзаці першому пункту 2.16 наказу міністра Оборони України № 7378 від 30.11.2011.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та не оспорюються сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Нормами ст. 37 Житлового кодексу передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст.38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Відповідно до ст. 40 Житлового кодексу громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов поряд з іншим і у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
П. 10 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470, які є чинними, встановлено, що громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.
Крім того, постановою п.3 Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
П. 30 Порядку визначено вичерпний перелік підстав зняття військовослужбовців з обліку, а саме: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.
Системний аналіз зазначених норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житлового кодексу, Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР свідчить про те, що військовослужбовці, які звільнились з військової служби та мають право на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та члени їх сімей мають право на отримання житла і після звільнення з військової служби, на залишення на обліку до отримання ними житла за останнім місцем проходження військової служби, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року

ОСОБА_1 має вислугу на військовій службі 25 повних календарних років, що дає йому право на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області і отримує пенсію за вислугу років. Під час проходження військової служби до звільнення перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 17 червня 2005 року зі складом сім`ї 3 особи, що дає йому право на залишення на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 після звільнення з військової служби.
В той же час п. п. 2.16, 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 30.11.2011 № 737, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби.
Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) поряд з іншим у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу.
Однак проаналізувавши зазначені норми піднормативного правового акту наказу Міністра Оборони України від 30.11.2011 № 737 слід дійти висновку, що вказані норми наказу Міністра Оборони України суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житлового кодексу, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 1081 від 03 серпня 2006 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нормативним актам виданим на виконання даних норм Закону (Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР), які мають вищу юридичну силу, ніж наказ Міністра Оборони України, а тому вказані положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору та житловою комісією при прийнятті рішення щодо перебування на квартирному обліку позивача.
При цьому слід звернути увагу, що на відміну від норм Кодексу Законів про працю, де передбачено звільнення особи з роботи в зв`язку з виходом на пенсію, нормами ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції на час звільнення позивача з військової служби, якою визначено виключні підстави звільнення військовослужбовців, які проходить військову службу за контрактом, з військової служби, такої підстави звільнення не передбачено.
В той же час ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсія за цим законом за вислугу років призначається військовослужбовцям військової служби за контрактом незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше, незалежно від причин звільнення, крім звільнення з військової служби у зв`язку із засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, та членам їх сімей, яким пенсія призначається на підставах, установлених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
ОСОБА_1 має вислугу на військовій службі 25 повних календарних роки, звільнений з військової служби по закінченню строку дії контракту, що дає йому право на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області і отримує пенсію за вислугу років. Під час проходження військової служби до звільнення перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 17 червня 2005 року зі складом сім`ї 4 особи, що дає йому право на залишення на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 після звільнення з військової служби.
За таких обставин висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними та обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги, що судом не прийнято до уваги, що позивач звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, а тому ця підстава звільнення позбавляє його права залишатися на квартирному обліку слід відхилити, оскільки такі доводи апелянта суперечать вищенаведеним нормам житлового і військового законодавства.
Аналіз підстав з яких апеляційний суд не приймає до уваги такі доводи апелянта наведено в мотивувальній частині постанови апеляційного суду, в якій обґрунтовуються висновки суду щодо правомірності задоволення позовних вимог.
Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на постанови Великої Палати Верховного Суду по цивільній справі № 752/5881/15-ц від 6 червня 2018 року, Верховного Суду по цивільних справах № 522/24730/14-ц від 20 листопада 2019 року, №127/18942/16-ц від 25 вересня 2019 року так як у цих справах розглядались спори по обставинам відмінним від обставин у даній цивільній справі, а саме : у зазначених цивільних справах з позовами звертались колишні військовослужбовці, які мали вислугу років на військовій службі менше 20 років, не набули права на пенсію, а отже вказані правовідносини не є подібними з правовідносинами у цій справі за позовом ОСОБА_1 .
В той же час в постанові Верховного Суду по цивільній справі № 683/2199/18 від 18 грудня 2019 року за аналогічних правовідносин військовослужбовця, який звільнений в запас за закінченням строку дії контракту, з військовою частиною НОМЕР_1 , зроблено правовий висновок, що з огляду на звільнення позивача в запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та, враховуючи наявність в нього більше ніж 26 років календарної вислуги на військовій службі, позивач має право на залишення на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, у військовій частині.
В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України такі правові висновки суд має враховувати при виборі й застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Судді А.М.Костенко
Р.С. Гринчук
Л.М. Грох