Справа № 453/996/20
№ провадження 6/453/17/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області під головуванням судді Курницької В.Я., за участю секретаря судового засідання Трембач М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе подання старшого державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лискової С.Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в:

18.08.2020 року до Сколівського районного суду Львівської області звернулася старший державний виконавець Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лискова С.Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . Заявниця зазначала, що на виконанні у Сколівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження АСВП № 61413121 з виконання судового наказу № 914/2171/19, виданого Господарським судом Львівської області 29.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укртелеком» боргу в сумі 51 032, 51 грн. До теперішнього часу ОСОБА_1 заборгованість за виконавчими документами не сплатив.

Суд розглянув подання у відсутність державного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст. 441 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали подання дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Між тим, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у Сколівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) перебуває судовий наказ № 914/2171/19, виданий 29.10.2019 року Господарським судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» заборгованості за договором у сумі 51 032 грн. 01 коп..

Встановлено й те, що рішення суду боржником добровільно не виконано, майно, на яке може бути звернено стягнення, у нього відсутнє.

У матеріалах подання відсутня інформаційна довідка з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості з Пенсійного фонду України та Фіскальної служби України щодо отримання пенсії або заробітної плати, та інформація про доходи також відсутні.

Судом встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про належне отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд також звертає увагу на те, що будь яких доказів про вжиття старшим державним виконавцем Лисковою С.Я. заходів примусу до боржника ОСОБА_1 , передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заявником не подано.

Окрім того, головний державний виконавець на підтвердження своїх вимог послався на те, що боржнику ОСОБА_1 надсилались вимоги про добровільне виконання зобов`язань, однак доказів одержання ним зазначених документів у процесі виконавчого провадження, не подав.

Також суду не надано доказів, що ОСОБА_1 має закордонний паспорт та виїжджає за межі України і, відповідно, може виїхати за межі України з метою ухилитися від виконання покладених на нього судовим рішенням грошових зобов`язань.

Враховуючи положення ст. 2 Протоколу № 2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання у межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, свобода пересування гарантована громадянам України Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а обмеження такого права можливе лише на підставі закону та з метою і за умов, які визначені законом. В інших випадках, таке обмеження буде порушувати конституційне право особи на свободу пересування.

Враховуючи наведені вище положення та беручи до уваги ті обставини, що у матеріалах подання відсутні достатні дані вважати, що боржник ОСОБА_1 має намір уникати виконання рішення суду шляхом виїзду за межі України, суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лискової С.Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя В.Я. Курницька