Справа № 466/8884/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 лютого 2020року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Свірідової В.В.

при секретарі Шаповалової Ю.О.

справа №466/8884/19, 2/466/523/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

установив:

29.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів (одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття починаючи з дати подачі позову.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 27.09.2016 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, у якому народилась донька: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає разом з нею.

Шлюб між ними розірвано 12.02.2019 відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова.

З жовтня 2017року відповідач належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні дітей, ухиляється від своїх прямих обов`язків щодо дітей, не дбає про дітей та в добровільному порядку не надає достатніх коштів на їх утримання, а тому вона вимушена звернутися до суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 11.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.21).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.01.2020 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.33).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява від представника позивача адвоката Голайдо О.В. про розгляд справи у відсутності сторони позивача (а.с.37).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що сторони по справі перебували у шлюбі з 27.09.2016, що стверджується свідоцтвом про шлюб Залізничним районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції від 27.09.2016 серія НОМЕР_1 (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , копія якого наявна у матеріалах справи (а.с.6).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.02.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с.8).

Дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», установлено у 2020 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров`я дитини. Зважаючи на викладене, та, враховуючи в сукупності, те, що обов`язок утримання дитини покладено на обох батьків, те, що дитина проживає з матір`ю, те, що відповідач інших утриманців немає, є працездатний.

Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів є підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40грн.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-283, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 29.10.2019 до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім грн. сорок коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В. В. Свірідова