ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 661/1032/20 Головуючий у І інстанції Бойко М.Є.
Номер провадження 22-ц/819/1136/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Воронцової Л.П.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у місті Херсоні у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області, ухваленого 06 травня 2020 року під головуванням судді Бойко М.Є., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2012 року станом на 20 січня 2020 року у розмірі 38254,28 гривні, яка складається з 22268,36 гривні заборгованості за тілом кредиту, 22268,36 гривні заборгованості за простроченим тілом кредиту, 5929,08 гривні заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 7759,02 гривні заборгованості по сплаті пені, 500 гривень штрафу у фіксованій частині та 1797,82 гривні штрафу у процентній складовій, просив також відшкодувати витрати по сплаті судового збору 2102 гривень.

В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі заяви від 23 січня 2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 10000 гривень, з підписанням заяви ОСОБА_1 погодився з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, свої зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність, необґрунтованість рішення суду та помилкове застосування правової позиції у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, зазначених у ньому.

В обґрунтування скарги зазначено, що фактичне звільнення боржника від сплати заборгованості є безпідставним, так як відповідачем заборгованість не оспорювалася, не заявлялись позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним, відповідач відзив не надав, доводи позивача жодним чином не спростував, на підтвердження позовних вимог позивачем до апеляційної скарги додано довідку про відкриття рахунку та виписку по рахунку, які підтверджують відкриття карткового рахунку, встановлення кредитного ліміту, користування кредитними коштами відповідачем та ознайомлення з умовами кредитування, 23 січня 2012 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідач погодився, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг, на підставі анкети-заяви відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Кредитка Універсальна», йому було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, при встановленні зміни кредитного ліміту позивач керувався п. п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 договору, доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відображає рух коштів за карткою, він є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування, відповідач після отримання картки за умовами укладеного договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, неодноразово звертався до банку з метою перевипуску карти, розрахунок заборгованості підтверджує розмір боргу, суд першої інстанції безпідставно послався у своєму рішенні на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За результатами заочного розгляду даної справи суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту, за простроченим тілом кредиту, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та неустойки у вигляді пені та штрафів, в обґрунтування такого висновку суд піддав сумніву надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку як складову умов договору між сторонами із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, з чим колегія суддів повністю погодитися не може, оскільки у вказаній справі, яка перебувала на розгляді вищої судової інстанції, Умови та правила надання банківських послуг, які позивачем зазначалися як підстави для задоволення позову, заперечувалися безпосередньо відповідачкою, у даній справі відповідних заперечень від відповідача не надходило.

За положеннями ст. ст. 207, 626, 628, 638 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 526 вказаного Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, за його ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (за ч. 1 ст. 1048 ЦК України), ст. 1055 Кодексу передбачає обов`язкову письмову форму укладення кредитного договору, недотримання такої форми тягне за собою його нікчемність.

Ст. 633 ЦК України передбачена можливість укладення публічного договору, у якому одна сторона - підприємець бере на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, ст. 634 цього Кодексу передбачено укладення договору приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначено, що відповідач згодний з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, на підставі кредитного договору відповідачу було видано кредитні картки № НОМЕР_1 від 23 січня 2012 року терміном дії до листопада місяця 2015 року, № НОМЕР_2 від 28 листопада 2015 року терміном дії до листопада місяця 2019 року, № НОМЕР_2 від 06 січня 2016 року терміном дії до листопада місяця 2019 року, № НОМЕР_3 від 22 жовтня 2018 року терміном дії до вересня місяця 2022 року, за розрахунком позивача заборгованість відповідача за кредитним договором від 23 січня 2012 року станом на 20 січня 2020 року складає 22268,36 гривні із зазначеними у позові складовими.

Зі змісту самої позовної заяви вбачається, що до неї долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг в їх різних редакціях з урахуванням змін, проведених вже після укладення вказаного у позові кредитного договору від 23 січня 2012 року, зокрема зі зміною відсоткової ставки з 01 вересня 2014 року з 30 % до 34,8 %, з 01 квітня 2015 року до 43,2 %, з 01 вересня 2015 року банком за рахунок кредитного ліміту стали списуватися кошти на погашення відсотків за користування кредитом, що призвело до штучного збільшення розміру заборгованості за кредитом, з 01 квітня 2019 року збільшено відповідальність за порушення умов договору, при цьому доказів узгодження з відповідачем таких змін матеріали справи не містять, з огляду на положення приведених ст. ст. 633, 634 ЦК України споживач послуг банку може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а приведені зміни до цих умов, які є істотними, внесені позивачем в односторонньому порядку пізніше від написання заяви відповідачем та без належного узгодження з ним, тому суперечать вказаним останніми нормам матеріального права, про що міститься посилання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 в іншій, ніж вказано судом, її частині.

Таким чином доданий до позовної заяви в обґрунтування її вимог витяг з Умов та правил надання банківських послуг, сформований з текстів різних їх редакцій, не має необхідних ознак письмового договору між сторонами, оскільки суперечить вимогам ст. ст. 633, 634, 1055 ЦК України, на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не було надано належних та переконливих доказів стосовно вимог позову, доказування ж не може ґрунтуватися на припущеннях, передбачені законом підстави для задоволення позову та апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2) ч. 2 ст. 389 ЦПК України, повний текст постанови буде складено 01 вересня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова