Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

,

27 серпня 2020 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі судового засідання Аксьоновій О.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування,про визначення місця проживання дитини з матір`ю,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначає,що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка після припинення сторонами фактичних шлюбних відносин з 03.10.2017 р.залишилася проживати зі своєю матір`ю ОСОБА_1 ,позивачкою по справі.

Батько дитини відповідач ОСОБА_2 спілкується з дитиною та бере участь у її вихованні згідно графіку,встановленого рішенням суду.

Позивач має постійне місце проживання,позитивно характеризується,створила для проживання дитини необхідні умови,забезпечує її усім необхідним за віком,розвиває здібності дитини,не заперечує проти спілкування дитини із батьком.

Водночас,відповідач використовує дитину як інструмент маніпулювання,спілкується з нею у визначеному графіком обсязі,проте постійно звертається із скаргами на недостатність його спілкування з донькою,чинить на позивача психологічний тиск,що також негативно впливає на стан здоров`я дитини,дестабілізує емоційний та інтелектуальний розвиток.

Враховуючи взаємини,які склалися між сторонами,позивач просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю,оскільки це відповідає інтересам дитини,не порушує прав відповідача як батька,виключить систематичний тиск на позивача з боку батька дитини з метою одноосібного виховання дитини сторін у створеній відповідачем новій сім`ї,де інших дітей він не має.

Ухвалою від 27.03.2019 р. було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

24.04.2019 р.відповідачем був поданий відзив на позов,у якому він просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з тих підстав,що між сторонами як батьками ОСОБА_3 відсутній спір щодо місця проживання спільної дитини,яка зареєстрована та мешкає з матір`ю,викладені у позовній заяві обставини вказують на наявність між батьками дитини інших спірних питань,щодо порядку її виховання та утримання ,що не є предметом доказування у даній справі.

Третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування у заяві від 13.08.2019 р.поввдомив суд, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 було розглянуто та рекомендовано органу опіки та піклування підготувати висновок про визначення місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 .

В судовому засіданні у вступному слові позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Серболова Н.М.зазначили,що з 3-х місячного віку дитини ОСОБА_3 відповідач,який створив іншу сім`ю та мешкає окремо від дитини,бореться за її одноосібне виховання,чим погрожує позивачці,хоча матеріально дитину не забезпечує,порушує встановлений графік зустрічей з дитиною, забирає дитину без присутності матері без урахування її розкладу дня та відпочинку.В особистому листуванні відповідач чинить на позивача психологічний тиск,відмовився підписати мирову угоду з цього питання в органі опіки та піклування,недоброзичливі відноси між батьками дитини,які проживають окремо, вимагають визначення місця її проживання,щоб уникнути подальших конфліктів між батьками з цього питання.

Відповідач та його представник адвокат Приладишева Н.Г.у вступному слові підтримали доводи,викладені у відзиві на позов та посилались на те,що спір між сторонами щодо місця проживання спільної дитини відсутній,факт порушення її інтересів позивач не довела,між сторонами існував спір щодо графіку зустрічей батька з дитиною,проте батько не заперечує проти проживання дитини з матір`ю.

Представник органу опіки та піклування в процесі розгляду справи зазначила,що місце проживання ОСОБА_3 цим органом не визначалось,в рамках розгляду судом цієї справи був підготовлений висновок про доцільність проживання дитини з матір`ю.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши сторони та їх представників, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено,що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про що надана копія свідоцтва про народження,у шлюбі між собою не перебували.

З 03.10.2017 р.відповідач проживає окремо від дитини,а з січня 2018 р.на підставі розпорядження № 14р районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району йому було встановлено графік побачень із дитиною.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.03.2019 р.у цивільній справі № 336/5280/18 провадження 2/336/380/2019 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування) про усунення перешкод щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування) щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,було визначено час спілкування та способи виховання ОСОБА_3 для ОСОБА_2 :періодичні побачення з ОСОБА_3 за попередньою домовленістю сторін щотижня у вівторок з 12.00 до 17.00 години за місцем проживання матері, враховуючи режим дитини, з можливістю прогулянок на вулиці в цей час у присутності матері ОСОБА_1 ;за попередньою домовленістю сторін щосуботи з 12.00 до 17.00 години, враховуючи режим дитини, з можливістю прогулянок на вулиці в цей час без присутності матері ОСОБА_1 , з правом відвідування розважальних закладів під час побачень; кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року з 12.00 до 16.00 години з можливістю прогулянок на вулиці в цей час без присутності матері ОСОБА_1 , з правом відвідування розважальних закладів та закладів культури під час побачень.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 ,зобов`язати ОСОБА_1 за два дні до дня зустрічі батька з дитиною, у разі зміни місця проживання, повідомляти про фактичне місце перебування ОСОБА_3 .

Рішення набрало законної сили 09.07.2019 р.

З наведеного суд встановив,що між сторонами справи як батьками ОСОБА_3 ,2017 р.н.,фактично від січня 2018 р. існують спірні питання,пов`язані з її вихованням,а характер особистого листування,з яким відповідач звернувся до позивача ,вказує на те,що відповідач чинить на позивача психологічний тиск та визначає лише за собою одноосібне право щодо спільної з позивачкою дитини,маніпулює дитиною,що лише погіршує складні взаємини сторін та не йде на користь дитині.

В процесі розгляду справи позивачем пропонувалось відповідачу укласти мирову угоду про визначення місця проживання дитини з матір`ю та вважати будь-які спори з питання врегульованими остаточно,проте відповідач від підписання мирової угоди відмовився,чим підтвердив,що це питання між батьками є спірним,а ОСОБА_2 як батько бажає задовольнити насамперед свої власні амбіції батька,без урахування інтересів дитини та її матері.

З наданих доказів суд встановив,що позивачка позитивно характеризується,має роботу та постійне місце проживання,де для дитини ОСОБА_3 та її сестри ОСОБА_5 ,2011 р.н.,створені усі необхідні умови,забезпечує доньці належну медичну допомогу.

Відповідно до висновку спеціаліста-психолога від 08.10.2018 р., ОСОБА_3 в процесі спілкування та зростання у сім`ї з матір`ю та сестрою засвоює свою соціальну,гендерну роль,її ставлення та формування поведінки відбувається під впливом значних для неї дорослих,якою у будь-якому віці є мама.

Як вбачається з висновку спеціаліста-психолога від 03.12.2018 р.,у ситуації конфлікту між батьками,дитина не може бути інструментом маніпулювання для досягнення власних цілей у тій сімейній ситуації,яка склалася,оскільки це дестабілізує процес емоційного і інтелектуального розвитку дитини і наносить шкоду її психологічному благополуччю.

Висновком органу опіки та піклування від 13.08.2019 року визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ,2017 р.н.,з матір`ю ОСОБА_1 .

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справи щодо місця проживання дитини суд насамперед виходить з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що позивачка постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові,дитина відвідує дитячий садок,у позивачки наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дитини,її зростання та виховання із старшою сестрою.

Позивачка не обмежує відповідача у спілкуванні з дитиною,останній під час розгляду справи в суді підтвердив,що позивачка погоджується на його зустрічі з дитиною навіть за межами графіку,з урахуванням розкладу дня дитини.

У постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, у якій також розглядалося питання визначення місця проживання малолітньої дитини, зазначено, що у принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Подібні висновки про обов`язковість судів брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини про те, що малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір`ю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, містяться й у постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17.

Таким чином, у зазначених постановах Верховний Суд України зробив висновок про те, що до правовідносин, що виникають з визначення місця проживання дитини, суди повинні обов`язково застосовувати норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір`ю, крім випадків, коли є виняткові обставини.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У даній справі таких виняткових обставин не встановлено.

З урахуванням викладеного вище,суд задовольняє позов як такий,що заявлений обґрунтовано та доведений доказами,а заперечення відповідача встановлених судом обставин не спростовують та наповнені переважно формальним змістом.

Суд не розподіляє судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України,оскільки сторони не подали до судових дебатів відповідних доказів,що не позбавляє їх права ініціювати вирішення цього питання в порядку ст.141 ч.8 цього Кодексу.

На підставі ст.ст. 153, 157, 161 СК України,ст.12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя Ю.А.Галущенко