Справа № 323/353/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Оріхів

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Мінаєв М.М., розглянувши заяву Комунального підприємства «Оріхівський водоканал» Оріхівської міської ради Запорізької області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання холодної води,

В С Т А Н О В И В:

13.02.2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла заява КП «Оріхівський водоканал» Оріхівської міської ради Запорізької області, подана через представника адвоката Швайковського А.А., про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання холодної води станом на 01.01.2020 року у розмірі 9361,83 грн.

Суддя, ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї документами вважає, що слід відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

За змістом ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Водночас не будь-яка вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг підлягає задоволенню в порядку наказного провадження.

Так, відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу обов`язково додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

До заяви про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання холодної води додана, зокрема, копія Договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 17.05.2019 року, тоді як період, за який заявник просить стягнути заборгованість, охоплює час, починаючи з квітня 2016 року.

Доказів про існування договірних відносин між заявником та боржником в період з квітня 2016 року до травня 2019 року, який до того ж частково виходить за межі позовної давності, і взагалі будь-яких доказів на підтвердження існування підстав для стягнення з боржника заборгованості за вказаний період, до заяви не додано. При цьому у тексті заяви про видачу судового наказу є посилання лише на умови договору як підставу виникнення у боржника сплачувати за холодне водопостачання.

За правовим висновком, висловленим у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц, хоча відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» такі послуги надаються виключно на договірних засадах, стаття 20 цього ж закону передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг , підготовлений виконавцем на основі типового договору. Тому у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати такі послуги за тарифами для населення встановленими виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування. Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг за загальним правилом не є перешкодою для стягнення плати за фактично спожиті послуги, але обумовлює розгляд таких вимог доказуванням обсягів та періодів фактичного споживання таких послуг, їх вартості тощо, навіть в порядку наказного провадження.

Зважаючи на спрощений порядок розгляду вимог у наказному провадженні, і відсутність у боржника можливості заперечувати проти таких вимог на стадії їх розгляду судом, заява про видачу судового наказу та додані до неї документи мають містити вичерпні відомості про підстави та час виникнення у заявника права вимоги, а також її розмір.

Заява та додані до неї матеріали не містять жодного доказу на підтвердження обґрунтованості нарахувань плати за водопостачання (їх фактичних та нормативних підстав).

Однак й Договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 17.05.2019 року, копія якого додана до заяви про видачу судового наказу, не надає підстав для висновку про наявність у заявника безспірного права вимоги, з огляду на таке.

Відносини у сфері надання послуг з централізованого водопостачання регулюються, зокрема, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воді і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (з подальшими змінами і доповненнями), на які, зокрема, посилається й заявник (надалі Правила № 630).

Як випливає із змісту п. 10, п. 11 Правил № 630, у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу) плата за послуги постачання холодної води нараховується за нормативами (нормами) споживання.

Відповідно до пп. 3 п. 32 Правил № 630 виконавець послуги зобов`язаний надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання тощо.

Відповідно до Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (з подальшими змінами), чинного на час укладення Договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 17.05.2019 року, умова про розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення відповідного договору є істотною умовою такого договору, а відповідні графи підлягають обов`язковому заповненню під час його укладання, особливо, якщо споживач не має засобів обліку спожитої води.

Водночас у Договорі про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 17.05.2019 року відповідний пункт 6 не заповнений, розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання не зазначений, самі норми також не вказані, хоча у п. 4 цього Договору вказано, що облік води здійснюється за такими нормативами (тобто засіб обліку води у споживача не встановлений).

Судовий наказ це вид судового рішення, а тому на нього поширюються загальні вимоги щодо законності та обґрунтованості судових рішень. Судовий наказ, які і будь-яке судове рішення, не може ґрунтуватись на припущеннях, а право подачі заяви про видачу судового наказу не звільняє заявника від обов`язку довести законність та обґрунтованість своїх вимог, а суд від обов`язку надати їм оцінку.

Разом з цим, наведені вище обставини вказують на те, що при поданні заяви про видачу судового наказу заявником не були дотримані вимоги статті 163 ЦПК України, а саме: всупереч п. 4 ч. 2 ст. 163 не зазначені обставини, на яких ґрунтується заява (зміст заяви зводиться до посилань на нормативно-правову базу господарської діяльності заявника і факт нарахування боржнику заборгованості, без викладення фактичних та юридичних підстав нарахування заборгованості, в тому числі без обґрунтування розміру щомісячної плати за водопостачання, без зазначення нормативів (норм) споживання, за якими здійснювалось нарахування такої плати); всупереч п. 4 ч. 3 ст. 163 до заяви не додано документів в обґрунтування вимог за період до укладення договору з боржником.

Як наслідок, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України наведені вище обставини є безумовними підставами для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відому у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 19, 160, 161, 163, 165, 259 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Оріхівський водоканал» Оріхівської міської ради Запорізької області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання холодної води.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1 та 8 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику право на звернення з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження із зарахуванням судового збору, раніше сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, до судового збору за подання відповідної позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв