РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/6506/17

Провадження № 22-ц/4815/828/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2017 року, ухвалене в складі судді Смолій Л.Д., у справі № 569/6506/17,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (по тексту ПАТ «УкрСиббанк» або Банк), третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим.

Позов мотивовано тим, що 25 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та Банком укладено договір поруки на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли з кредитного договору від 25 квітня 2008 року № 0.

Позивач стверджував, що порука за вказаним договором припинилася 15 лютого 2010 року через шість місяців після дати 15 серпня 2009 року, яку встановив відповідач як строк виконання основного зобов`язання. У зв`язку з цим, просив суд визнати поруку, яка виникла за умовами договору поруки від 25 квітня 2008 року № 200801, припиненою з 15 лютого 2010 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано поруку ОСОБА_1 , яка виникла за умовами договору поруки від 25 квітня 2008 року № 200801, припиненою з 15 лютого 2010 року. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що порука за договором поруки від 25 квітня 2008 року № 200801 є припиненою, оскільки відповідач не пред`явив вимоги до поручителя протягом шести місяців після настання строку для виконання зобов`язання за кредитним договором.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «УкрСиббанк» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що станом на 13.08.2009 року позичальник усунув порушення взятих на себе обов`язків, погасив прострочену заборгованість, чим виконав вимогу банку, а тому банк не набув права на дострокове повернення кредиту. За наведеного, строк передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України не може застосовуватися до даних правовідносин. Зазначає про безпідставність припинення поруки в цілому, зважаючи на періодичність платежів за договором.

Покликається на безпідставність визнання судом поруки припиненою у зв`язку з невідповідністю порядку скерування вимоги умовам кредитного договору та зазначає, що наявність вимоги, яка направлена без дотримання визначеного сторонами порядку її направлення, не змінює строку основного зобов`язання.

Постановою Верховного Суду від 06 травня 2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Рівненської області від 30 січня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Установлено, що 25 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «Укрсиббанк»), назву якого змінено на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Згідно з пунктом 1.1 указаного договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 145 000,00 дол. США зі сплатою 13,35 % річних, з терміном погашення до 24 квітня 2018 року.

За умовами п. 6.1. кредитного договору банк керуючись ст.ст. 525, 611 ЦК України має право: згідно п.6.1.2. кредитного договору визначити термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п.1.2.2. цього договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Згідно з п.6.2 кредитного договору, у разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме:

- банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за Договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника.

- терміни дострокового повернення кредиту і плати за кредит вважаються такими, що настали а кредит і плата за кредит обов`язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного дня рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що:

а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а

б) позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань позичальника за договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дня одержання позичальником вищевказаного (повідомлення) вимоги банку;

-терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважається такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту та плати за кредит у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

-не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов`язується виконати у повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання, передбачені договором;

- в разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати плати за кредит за договором, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк, встановлений договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумую основного боргу, а сума плати за кредит відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями.

Отже, за вказаними умовами договору, термін дострокового повернення кредиту та сплати за кредит можуть вважатися такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковими до повернення лише за умови, що позичальник не усунув зазначених Банком у повідомленні (вимозі) порушень поточних зобов`язань за кредитним договором у визначений строк.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за даним кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 25 квітня 2008 року № 200801.

В силу п. 1.3 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

16 липня 2009 року Банк надіслав вимогу, в якій вказав, що з огляду на неодноразове порушення позичальником процедури та строків погашення, як основного боргу та і процентів по кредиту, строк повернення кредиту вважається таким що настав, тому просив до 15 серпня 2009 року погасити прострочку за кредитом в сумі 850,87 дол. США, прострочку за відсотками в сумі 551,54 дол. США, кредит в сумі 138 452,20 дол. США.

На думку позивача порука має бути припинена з підстав того, що порука за договором поруки, укладеним 25 квітня 2008 року між ним та Банком на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли з кредитного договору від 25 квітня 2008 року № 0, припинилася 15 лютого 2010 року через шість місяців після дати 15 серпня 2009 року, яку встановив відповідач як строк виконання основного зобов`язання (повернення кредиту та відсотків) листом від 16 липня 2009 року, тому просив його позов задовольнити.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Умовами кредитного договору сторони погодили порядок дострокового виконання боргових зобов`язань за ініціативою банку та розірвання договору (п.6.2 договору кредиту).

Відповідно до п. 6.1.2,6.2 договору кредиту сторони передбачили обов`язок банку у разі пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту направити позичальнику письмову вимогу.

Отже, сторони погодили порядок, за умовами якого у позичальника виникає обов`язок дострокового повернення боргу.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 13 серпня 2009 року позичальник усунув порушення взятих на себе зобов`язань, погасив прострочену заборгованість, чим виконав вимогу банку, що стверджується наявним в матеріалах справи розрахунком (а.с. 15-27) та не заперечується ПАТ «УкрСиббанк».

Разом з цим, колегією суддів при розгляді справи було встановлено, що банком було порушено умови п.6.2 розділу 6 Договору щодо застосування права вимоги дострокового повернення кредиту у разі порушення Позичальником строків погашення кредиту.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такої вимоги цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення, як це передбачено кредитним договором.

Наведене узгоджується з висновком викладеним у пункті 29 постанови Великої Палати Верховного суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) всупереч умовам кредитних договорів позивач відправив ці повідомлення (вимоги) рекомендованими листами, а не цінними листами з описом вкладення та повідомленням про вручення. Тому суди не змогли встановити, як те, чи справді позивач відправив відповідачам відповідні повідомлення (вимоги), так і те, чи були останні вручені адресатам. Враховуючи наведене, порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, позичальник вважається належним чином повідомлений про вимогу про дострокове погашення кредиту в тому разі, коли банком не лише відправлена вимога, на адресу позичальника, а й доведено факт її вручення під розписку.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_2 такої вимоги цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення, що в свою чергу свідчить про те, що встановлена договором умова дострокового повернення кредиту не настала, тобто у позичальника не виникло зобов`язання дострокового виконання кредитного договору. Зворотніх доказів судом не здобуто та позивачем не надано.

За приписами ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст.77 ЦПК України).

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково задовольнив позовні вимоги.

Оскільки, умова дострокового повернення кредиту не настала, тобто у позичальника не виникло зобов`язання дострокового виконання кредитного договору, підстави для визнання договору поруки, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , припиненим відсутні.

Однак позивач не позбавлений права відповідно до ст.ст. 4,13 ЦПК України, після виконання вимог п.6.2 договору кредиту звернутися до суду з відповідним позовом, або іншим шляхом захистити порушенні права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 підлягає до стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1760 грн. у відшкодування судових витрат, сплачених ним за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382,-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1760 грн. судового збору сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2020 року.

Головуючий :

Судді :