Номер провадження 2/243/262/2020
Номер справи 242/4580/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

« 04 » лютого 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її донька ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 . В свідоцтві про народження дитини відповідачі записані її батьками. З 2007 року вона мешкає разом з онуком, батьки втратили інтерес до дитини, не приймають участі в її вихованні, не цікавляться станом її здоров`я, не спілкуються з нею, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають.

Враховуючи викладене, просить суд позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до їхнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , повідомлялися про розгляд справи належним чином, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив.

Відповідно до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи у загальному провадженні, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заперечень щодо позову не має, просив позов задовольнити.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.05.2004 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.06.1984 року, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 (а.с.14).

06.06.2006 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано, після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_2 було присвоєно прізвище ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.15).

Згідно з довідкою Авдіївського відділення поліції Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 05.08.2019 року, ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).

Відповідно до довідки від 31.10.2018 року №1458-5408 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перемістився з м. Донецька та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , відомості про законного представника дитини - ОСОБА_1 (а.с.12).

За характеристикою на ОСОБА_4 , наданою Авдіївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №7, вихованням дитини займається бабуся, ОСОБА_1 , вона перебуває у постійному зв`язку з класним керівником, відвідує батьківські збори, виявляє достатній інтерес щодо успішності онука. Батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не приділяють належну увагу вихованню дитини, жодного разу не поцікавились успіхами сина (а.с.17).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.06.2019 року, складеного ССД військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, при обстеженні умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_3 , проведеного на підставі заяви ОСОБА_1 , встановлено, що для дитини створено належні умови проживання, дитина проживає разом з бабусею (а.с.21).

Згідно з довідкою-розрахунком ДВС у Ворошиловському районі м. Донецька, заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на дитину ОСОБА_4 станом на 28.02.2014 року складає 56636,05 грн.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як передбачає ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідачі проживають окремо від дитини, матеріальну допомогу не надають, участі у вихованні дитини не приймають.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з висновком військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 18.07.2019 року за №01-18/0636 позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їхнього сина, ОСОБА_4 , є доцільним.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідачі фактично не приймають участі у вихованні дитини, не утримують її, суд доходить до висновку, що це свідчить про їхнє ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав.

Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги позивача щодо позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно їхнього неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 13 лютого 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова