Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2020 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., позивача-відповідача ОСОБА_1 , представника позивача-відповідача адвоката Шаталової О.В., представника відповідача-позивача адвоката Коби М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів із матері дитини на утримання спільного від шлюбу неповнолітнього сина, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 05.02.2020 року звернулася до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що вона та ОСОБА_2 з 10.08.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню дітей, діти повністю знаходяться на її утриманні.

ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 має постійне місце роботи та отримує стабільний щомісячний заробіток, інші діти та непрацездатні батьки на його утриманні відсутні.

Посилаючись на вищевикладені обставини ОСОБА_1 (з урахуванням уточнених позовних вимог) просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 05 лютого 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 22 квітня 2020 року до досягнення ним повноліття.Допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по сплаті судового збору просила віднести за рахунок відповідача.

18.05.2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява про стягнення аліментів із матері дитини на утримання спільного від шлюбу неповнолітнього сина.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 вказано, що неповнолітній син ОСОБА_5 від народження проживає разом з ним, іншого місця проживання він не має. Дитина фізично здорова, вад і відхилень у стані здоров`я від народження і набутих немає. ОСОБА_2 зазначає, що матеріальне становище дитини добре, він повністю забезпечує сина одягом, продуктами харчування, шкільним приладдям. Оскільки не досягнуто згоди щодо утримання матір`ю дитини, ОСОБА_2 вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з ним, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Судові витрати просив віднести на розсуд суду.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів із матері дитини на утримання спільного від шлюбу неповнолітнього сина прийнято до розгляду, відкрито провадження за цим позовом та об`єднано це провадження в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

06.07.2020 року від представника позивача-відповідача ОСОБА_1 адвоката Шаталової О.В. надійшов письмовий відзив на зустрічну позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що сторона позивача-відповідача заявлені до неї позовні вимоги не визнає. Також представник позивача-відповідача вважає, що вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом є необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

06.07.2020 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення на позовну заяву ОСОБА_1 та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 . У письмових поясненнях ОСОБА_3 вказав, що його батько ОСОБА_2 дійсно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо їх з братом матеріального утримання. Усі необхідні витрати на потреби дітей: одяг, харчування, шкільне приладдя тощо, несе постійно безпосередньо мати ОСОБА_1 за рахунок коштів заробітної плати за основним місцем роботи, доходу від орендної плати за користування земельною ділянкою, пенсійних виплат, а також за рахунок кредитних коштів. Також, ОСОБА_3 зазначив, що він, його мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 та брат ОСОБА_4 зареєстровані та проживають в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , однак, батько ОСОБА_2 живе в окремій кімнаті, яку зачиняє на замок. ОСОБА_3 з братом ОСОБА_5 проживають у іншій частині будинку разом з матір`ю ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в позовній заяві та у відзиві на зустрічну позовну заяву. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала та просила відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у його задоволенні, а зустрічний позов ОСОБА_2 підтримав і просив задовольнити у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити позов ОСОБА_1 , а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , показання допитаного в якості свідка за його згодою ОСОБА_3 , дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року).

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач-відповідач ОСОБА_1 та відповідач-позивач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1, а.с. 2-6, 8-12).

Згідно довідок про склад сім`ї діти зареєстровані та проживають разом з позивачем та відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-12, 100, 153, 206, 239).

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2-ї групи (а.с. 196), ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства (3-я група) (т. 1 а.с. 246).

Позивач-відповідач ОСОБА_1 працює та отримує дохід у виді заробітної плати, загальний розмір якої за період з квітня місяця по вересень 2019 року склав 20945,14 грн. Також, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи, загальний розмір якої за період з квітня по вересень 2019 року становив 9183,00 грн. (том 1 а.с. 13-14, 243).

Згідно довідки Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області середньомісячна нарахована заробітна плата відповідача-позивача ОСОБА_2 за лютий-березень 2020 року становить 7390,00 грн. За вирахуванням податків і зборів середньомісячна заробітна плата становить 5978,95 грн. (том 1 а.с. 155). Крім того, відповідач-позивач перебуває на обліку в Лубенському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.01.2020 по 29.02.2020 року складає 4000 грн. (том 1 а.с. 149-150).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що йому відомо, що його утримання здійснює мати, а не батько. Допитаний за його згодою в якості свідка ОСОБА_3 показав, що до його повноліття його утриманням займалася мати, його брата ОСОБА_4 мати утримує до цього часу, а батько участі у їх забезпеченні останнім часом не приймав, показав, що не пам`ятає, коли останній час батько давав гроші на купівлю продуктів харчування, батько сплачує послуги газопостачання будинку, в якому вони проживають, а мати - всі інші комунальні послуги.

Свідок ОСОБА_7 показала, що вона разом є ОСОБА_1 працює на одній роботі, вони часто спілкуються, їй відомо, що ОСОБА_1 останнім часом сама утримує двох своїх дітей, її чоловік ОСОБА_2 допомоги в утриманні дітей практично не надає. Свідок показала, що їй відомо, що ОСОБА_1 здійснює погашення заборгованості зі споживчого кредиту. Будучи в будинку ОСОБА_1 свідок особисто бачила, що одна з кімнат будинку замкнута, а ОСОБА_1 на її запитання відповіла, що її чоловік ОСОБА_2 замкнув одну із кімнат будинку і не дозволяє іншим членам сім`ї туди заходити. На її запитання про те, чому так холодно у хаті, ОСОБА_1 відповіла, що ОСОБА_2 оплачує послуги з газопостачання, а вона - послуги з забезпечення електричною енергією, тому ОСОБА_2 економить газ і їй доводиться обігрівати будинок електричним обігрівачем.

Свідок ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_1 доводиться їй рідною тіткою, їй відомо, що ОСОБА_1 сама забезпечує спільних з ОСОБА_2 дітей, вона сама була безпосереднім очевидцем того, як ОСОБА_1 просила ОСОБА_2 дати гроші на утримання дітей, а ОСОБА_2 відмовляв їй у цьому.

Так, суд не бере до уваги твердження представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Коби М.Г. про те, що ОСОБА_2 в повній мірі утримує своїх дітей, оскільки дане твердження не підтверджене належними і допустимими доказами. В той же час твердження ОСОБА_1 про те, що саме вона утримує неповнолітнього сина ОСОБА_4 , та утримувала до повноліття сина ОСОБА_3 , підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні синів позивача і відповідача: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (попередженого про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання), показаннями свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (які також були попереджені про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання), не суперечить іншим доказам у справі, узгоджується з ними.

Те, що, як вказує сторона ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримала споживчий кредит і тепер змушена витрачати частину своїх доходів на його погашення (що не заперечувала й сама ОСОБА_1 ), на думку суду, не знімає з жодного з батьків обов`язок утримувати своїх дітей, принаймні, до досягнення ними повноліття.

Як вбачається зі змісту медичних довідок (том 1 а.с. 151-152, 157-162, 195-201, 241-242) позивач-відповідач ОСОБА_1 та відповідач-позивач ОСОБА_2 потребують лікування.

Однак, те, що ОСОБА_2 потребує лікування, не свідчить, що він об`єктивно позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак, ці обставини суд приймає до уваги при визначенні частки заробітку (доходу), яку необхідно стягувати з нього в якості аліментів. Разом з тим суд констатує, що докази про стан здоров`я ОСОБА_2 та докази про витрати, понесені ним на лікування (т. 1 а.с.а.с. 194(зворот), 204-205), стосуються, здебільшого, періоду часу до 2019 року включно (за виключенням довідки від 06.04.2020 року (т. 1 а.с. 195)), належних та допустимих доказів здійснених ОСОБА_2 витрат на лікування, понесених ним з 05.02.2020 року по день закінчення розгляду справи, та розрахунків витрат, які ОСОБА_2 планує понести на лікування в майбутньому (підтверджених відповідними доказами) суду не надано.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_2 не надано жодних доказів того, що частина його доходів йде на утримання його матері ОСОБА_9 , як і доказів того, що остання потребує такої допомоги. Разом з тим, в матеріалах справи є копія пенсійного посвідчення ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 148), з якого вбачається, що їй призначена пенсія за віком.

Доказів про перебування на утриманні ОСОБА_10 інших осіб суду не надано.

При визначенні частки заробітку (доходу), яку необхідно стягувати з ОСОБА_2 в якості аліментів, суд також приймає до уваги надані сторонами докази оплати комунальних та телекомунікаційних послуг ОСОБА_1 (т.2 а.с. 47) та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 195, 203).

Інші докази не відносяться до предмета спору.

Інші доводи учасників справи, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи матеріальне становище сторін, те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, принципи розумності та справедливості, потреби дітей у розвитку, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку із його безпідставністю.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати у цій частині необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 84, 144, 155, 180, 181-183, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.02.2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2020 року до досягнення ним повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Відмовити в повному обсязі у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів із матері дитини на утримання спільного від шлюбу неповнолітнього сина, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .

Судові витрати на сплату судового збору компенсувати за рахунок держави.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 31.08.2020 року.

Суддя О.Гришко