РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5793/19

пр. № 2/759/650/20

06 лютого 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

представників відповідача - ОСОБА_9, Бєлкіна К.О.,

представника третьої особи - ОСОБА_11,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Комунального концерну «Центр комунального сервісу», треті особи: ОСОБА_5 , Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністраціїпро встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод в користуванні квартирою, поділ особових рахунків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26.03.2019 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , Комунального концерну «Центр комунального сервісу» про встановлення порядку користування кватирою, усунення перешкод в користуванні квартирою, поділ особових рахунків.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , інша 1/2 частина - належить відповідачеві. Згідно технічного паспорту спірна квартира є трьохкімнатною, загальна площа - 72,1 кв.м., житлова площа складає 41,9 кв.м, 1 кімната - 17,2 кв. м., 2-га - 12,3 кв.м, 3-тя - 12.4 кв.м., кухня 8,3 кв., ванна кімната - 2,7 кв.м., вбиральня - 1,3 кв., коридор -13,6 кв.м., лоджія - 8,6 кв.м., всі житлові кімнати є ізольованими. Як зазначила позивач, за життя бабусі вона приїжджала в квартиру, мала свій комплект ключів. Проте, після смерті бабусі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не може потрапити до спірної квартири. По факту неправомірних дій відповідача, позивач неодноразово викликала поліцію та зверталась до дільничого інспектора. Як зазначила позивач спільної згоди з відповідачем щодо користування спірної квартири вони не можуть дійти згоди, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. На підставі наведеного позивач просила, встановити порядок користування квартирою, а саме: виділити їй житлову кімнату 17.2 кв. м. з лоджією, відповідачу житлові кімнати площею 12,3 кв.м та 12,4 кв.м, інші приміщення залишити в загальному користуванні. Також просила, зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні та розпорядженні 1/2 частини спірної квартири, шляхом надання вільного доступу до квартири та надання комплекту ключів від замків на вхідних дверях. Окрім того, просила зобов`язати КК "Центр комунального сервісу" розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою суду від 05.04.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, ухвалою від 29.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 23-24, 135-136).

03.05.209 року та 20.05.2019р. від відповідача до суду надійшли заяви про зупинення провадження у справі (а.с.30-31, 50-51).

10.02.2019 року до суду від відповідача Комунального концерну «Центр комунального сервісу» надійшов відзив на позов, в якому останній проти вимог позивача заперечував, зазначивши, що вимоги є безпідставними, оскскільки позивач звернулась до суду з позовом про встановлення порядку користування спірним приміщенням, а не позовом про виділення частки в натурі, яке після ухвалення рішення суду є підставою для поділу особових рахунків (а.с. 32-33).

27.06.2019 року до суду від від відповідача надійшли додаткові пояснення до заяви про зупинення провадження у справі (а.с.58-59).

29.07.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, за яким останній проти вимог позивача заперечував, посилаючись на те, що посилання позивача, що він не пускає її до квартири є безпідставним, та зазначив, що в той час коли позивач намагалась потрапити до квартири, він перебував на роботі. А також вказав на те, що на даний час у суді перебуває справа за позовом про визнання недійсним договору дарування, на підставі якого у позивача виникло право власності на спірну квартиру (а.с. 66-70).

26.07.2019 року до суду від відповідача надійшла заява про призначення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 79-80).

30.07.2019 року до суду від ОСОБА_5 , надійшла заява про залучення до участі у справі, в якості третьої особи, без самостійних вимог на стороні відповідача (а.с. 84-85).

09.08.2019 року від представника позивача ОСОБА_2 , надійшла відповідь на відзив, в якій останній на вимогах позову наполягав з підстав викладених в позовній заяві (а.с.89-90).

13.08.2019 року ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5 до участі у справі ун. № 759/5793/19, пр. № 2/759/4199/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Комунального концерну «Центр комунального сервісу» про встановлення порядку користування кватирою, усунення перешкод в користуванні квартирою, поділ особових рахунків. Витребувано з Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Витяг з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 станом 01.08.2019 року (а.с. 96-97).

28.08.2019 року до суду від Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов Витяг з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 102, 103).

09.09.2019 року від ОСОБА_5 , надійшла заява про залучення в якості третьої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (а.с. 106-108).

17.09.2019 р. до суду від представника третьої особи ОСОБА_5 - адвоката Яценко О.С., надійшли письмові пояснення на позов (а.с. 118-119).

13.08.2019 року ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації до участі у справі ун. № 759/5793/19, пр. № 2/759/4199/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Комунального концерну «Центр комунального сервісу», третя особа: ОСОБА_5 про встановлення порядку користування кватирою, усунення перешкод в користуванні квартирою, поділ особових рахунків 9а.с. 122-123).

13.08.2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Комунального концерну «Центр комунального сервісу», треті особи: ОСОБА_5 , Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністраціїпро встановлення порядку користування кватирою, усунення перешкод в користуванні квартирою, поділ особових рахунків, відмовлено (а.с. 130-131).

29.10.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 135-136).

Не погоджуючись з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13.08.2019 р., відповідач 08.11.2019 подав апеляційну скаргу (а.с 139-145).

Ухвалою Київського апеляційного суд від 26.11.2019 року, вказану апеляційну скаргу визнано не прийнятою до розгляду та повернуто особі, яка її подала (а.с. 149-150).

11.12.2019 року від відповідача надійшла заява про відвід (а.с. 158-161).

Ухвалою суду від 12.12.2019 року, заявлений відвід визнано необгрунтованим. Матеріали справи передано до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу іншому судді відповідно до ст.33 ЦПК України (а.с. 167-168).

Ухвалою суду від 17.12.2019 року, у задоволенні заяви про відвід відмовлено, справу передано для продовження розгляду (ас. 171).

Ухвалою судді від 20.12.2019р. відновлено провадження та справа призначена до судового розгляду (а.с.173).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

У судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , та Комунального концерну «Центр комунального сервісу» - Бєлкін К.О. проти позовних вимог заперечували з підстав їх необгрунтованості.

У судовому засіданні представник третьої особи Яценко О.С. проти задоволення вимог позивача заперечував.

У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністраціїне з`явився, направив до суду заяви про розгляд справи у його відсутність, рішення просив ухвалити на користь дитини (а.с.175, 198).

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до договору дарування квартири від 02.04.2016 рє власником 1/2 частини кварири АДРЕСА_1 (а.с. 10-11, 12).

Встановлено, що інша 1/2 частина спірної квартири належить відповідачу - ОСОБА_4 , а саме: 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.04.2010 року, 1/6 свідоцтва частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.04.2010 року, та 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 76, 77,78).

Із матеріалів справи вбачається, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

Згідно технічного паспорту на спірну квартиру від 2015 р. спірна квартира є трьохкімнатною, загальна площа - 72,1 кв.м., житлова площа складає 41,9 кв.м, 1 кімната - 17,2 кв. м., 2-га - 12,3 кв.м, 3-тя - 12,4 кв.м., кухня 8,3 кв., ванна кімната - 2,7 кв.м., вбиральня - 1,3 кв., коридор -13,6 кв.м., лоджія -8,6 кв.м., всі житлові кімнати є ізольованими (а.с. 13, 14).

Згідно іншого технічного паспорту на спірну квартиру від 09.07.2019 р., який надав відповідач, спірна квартира є трьохкімнатною, житлова площа складає 41,9 кв.м, 1 кімната - 17,2 кв. м., 2-га - 12,3 кв.м, 3-тя - 12,4 кв.м., кухня 8,3 кв., ванна кімната - 2,7 кв.м., вбиральня - 1,3 кв., коридор -13,6 кв.м., лоджія -8.6 кв.м. Та як вбачається з плану квартири 1 кімната - 17,2 кв. м. та 2-га - 12,3 кв.м. є суміжними, а 3-тя - 12,4 кв.м. ізольована (а.с. 73,74).

Згідно довідки КП Київської міської ради "Київського міського бюро технічної інвентиризації від 11.07.2019 р., спірна вкартирамає загальну площу 74,8 кв.м, житлова 41,9 кв.м. Зазначен, що квартира самочинно переобладнана та реконструйована (втручання в загальну опалювальну систему та влаштування дверного прорізу в капітальній стіні). Документи, що надають право на виконання будівельних робіт до бюро не подавались (а.с. 72, 75).

Згідно з Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , та зареєстровано три особи, а саме: відповідач ОСОБА_4 та треті особи: ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 (а.с. 103).

Встановлено, що позивач неодноразово зверталась до дільничого інспектора з приводу того, що відповідач не пускає її в спірну квартиру (а.с. 15, 16, 17).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сусідкою відповідача по спірній квартирі. До смерті бабусі позивачки, остання мала можливість користуватися спірною квартирою. Однак, після її смерті в листопаді 2018р. відповідач не допускає ОСОБА_1 до квартири, замінив замки на вхідних дверях, поселив квартирантів.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобовязує.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 29 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють, користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Встановлені судом обставини та досліджені докази свідчать про те, що порядок користування між співвласниками належною їм квартирою не встановлювався, а також між сторонами не було укладено договору про участь у витратах на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому, позивачем на обґрунтування заявлених вимог не надано доказів щодо наявного спору між сторонами по оплаті комунальних послуг, оскільки матеріали справи свідчать протилежне.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Суд звертає увагу, що у зв`язку з тим, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому, то розділення особового рахунку можливе лише за умови виділення часток у натурі (визначення конкретної площі за кожним зі співвласників чи встановлення порядку користування квартирою).

Встановлено, що відповідач, будучи співласником спірної квартири чинить перешкоди співвласнику квартири в користуванні своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні житловою квартирою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню.

Частки сторін у спірній квартирі в натурі не виділені, окремі прилади обліку споживання газу, електричної енергії та водопостачання не встановлені.

Згідно пункту 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Оскільки цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б регулювала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири, то вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я. Так, при поділі обов`язково повинен враховуватися порядок користування квартирою (житловим будинком), коли однією частиною житлоплощі (коридором, санвузлом, ванною, кухнею тощо) користуються всі мешканці, а інша (житлові кімнати) ділиться на всіх порівну. При подачі позовної заяви, питання про необхідність поділу особових рахунків, має бути поставлено чітко і коректно.

Крім того, судом встановлено, що спірна квартира самочинно переобладнана та реконструйована , відбулося втручання в загальну опалювальну систему та влаштування дверного прорізу в капітальній стіні, документи, що надають право на виконання будівельних робіт до БТІ не надавались. По факту, кімната 17,2 кв.м., яку просить виділити в користування позивачка, є суміжною з кімнатою 12,3 кв.м.

Враховуючи вищезазначене, оскільки кімнати є суміжними, одну з яких просить виділити в користування позивачка та в зв`язку з самочинним переплануванням квартири, вимоги позивача стосовно встановлення порядку користування квартирою та відповідно щодо поділу особових рахунків задоволенню не підлягають.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні житловою квартирою відповідачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню, в іншій частині слід відмовити.

Питання сулових витрат вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 321, 355 356, 358, 360, 391 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Комунального концерну «Центр комунального сервісу», треті особи: ОСОБА_5 , Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністраціїпро встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод в користуванні квартирою, поділ особових рахунків, - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання вільного доступу до квартири.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлено17 лютого 2020 року.

Суддя Бабич Н.Д. .