Провадження № 2-др/641/7/20 Справа № 641/5563/19
28 серпня 2020 року м. Харків
омінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - Фанда О.А.,
за участю секретаря судових засідань - Щеглової Г.О.,
представника третьої особи - Нечай Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лагутіна Івана Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 31 742,69 грн.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подали заяву про розгляд заяви за їх відсутності.

Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, подав письмові заперечення, в яких просив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі. При цьому посилався на те, що надані ОСОБА_1 докази на підтвердження понесених витрат подані не в повному обсязі та не підтверджують об`єктивність, співмірність наданих послуг.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення заперечувала в повному обсязі. При цьому посилалася на те, що зі змісту наданих ОСОБА_1 документів неможливо встановити у якій саме справі за позовом ОСОБА_1 їй надавалася правнича допомога та в якому обсязі. Документів підтверджуючих внесення змін до договору б/н від 30 серпня 2018 року позивачем не надавалось, а тому акт наданих послуг № 2 до договору про надання правової допомоги не можна вважати належним доказом щодо обсягів наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Реквізити, за якими було сплачено кошти не відповідають умовам договору.

Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в межах розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення, вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Наявними в справі письмовими доказами підтверджується, що представником позивача вищенаведені вимоги закону дотримані, оскільки ним до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про стягнення витрат за професійну правничу допомогу, а докази про судові витрати ним подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Враховуючи викладене, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суду при визначенні розміру компенсації слід ураховувати (а сторонам доводити) співмірність витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 с. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» п.131).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, представником позивача наданий Договір про надання професійної правничої допомоги б/н від 30 серпня 2018 року та додаткова угода № 2 від 12 червня 2019 року; копія акту наданих послуг № 2 від 13 березня 2020 року та договору про надання правової (правничої) допомоги; квитанції № Н151867 від 18 березня 2020 року та № 0,0, від 18 березня 2020 року; копії квитанції № 51 від 31 березня 2020 року; копія виписки по рахунку АБ «Меніва Олексія» за 1 квітня 2020 року.

З врахуванням вищезазначеного, а також того, що відповідачем, третьою особою не доведено неспівмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 137,141, 270 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лагутіна Івана Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 суму судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом в розмірі 31 742 (тридцять одна тисяча сімсот сорок дві) грн. 69 коп.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, , місцезнаходження: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт.

Третя особа - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Текст судового рішення доступний для ознайомлення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://wwwreyestr.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складений 01 вересня 2020 року.

Суддя: О. А. Фанда