ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 638/16467/19

провадження № 22-ц/818/3272/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Харківська міська рада,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гаврилова Світлана Анатоліївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закревського Андрія Олександровича - представника Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року в складі судді Попраса В.О.,

у с т а н о в и в :

25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гаврилова Світлана Анатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Скарга мотивована тим, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та на гараж № НОМЕР_1 у Гаражному кооперативі «МАЯК» (далі - ГК «МАЯК»), розташований по АДРЕСА_2 . За життя 07 травня 1999 року між бабусею та його сестрою ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала їй у власність квартиру АДРЕСА_1 . Після отримання спадщини в установленому законом порядку ОСОБА_4 під час здійснення ремонту в указаній квартирі знайшла заповіт, складений померлою 18 травня 2001 року, згідно з яким заповіла йому гараж № НОМЕР_1 у ГК «МАЯК» за адресою: м. Харків, пр. Московський, 15. Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак 13 листопада 2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки був пропущений строк для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що він не був обізнаний про наявність заповіту, про існування заповіту, складеного на його ім`я, він дізнався після спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини, ОСОБА_1 просив визначити додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30 січня 2020 року Безродний О.В. - представник Харківської міської ради подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем попущено строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надано належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску цього строку.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк в два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач на момент відкриття спадщини проживав окремо від спадкодавця, при цьому нотаріус не вчинила передбачених законом дій на встановлення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 . Необізнаність позивача про існування заповіту, складеного на його користь, є поважною причиною неподання ним заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк.

27 квітня 2020 року Закревський А.О. - представник Харківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга, з урахуванням уточнень поданих 04 червня 2020 року Безродним О.В. - представником Харківської міської ради, мотивована тим, що у відповідності до вимог статті 1277 ЦК України у випадку відсутності спадкоємців за законом та за заповітом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Зазначає, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини та інше. Строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачем попущено більш ніж на 1,5 року. Також, вказує, що до участі у справі не було залучено в якості третьої особи - ОСОБА_4 , оскільки у разі задоволення позову про права ОСОБА_1 на спадкування, ця обставина істотно вплине на права та обов`язки ОСОБА_4 , як власника квартири після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 червня 2020 року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 19 жовтня 2017 року виконавчим комітетом Черкасько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області (а. с. 14).

07 травня 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_4 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 9).

Крім того, за життя 18 травня 2001 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким належний їй на праві власності гараж № НОМЕР_1 в ГК «Маяк», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_1 (а. с. 15, 16).

13 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гаврилової С.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. від 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчинені нотаріальних дій щодо оформлення спадкових прав після померлої ОСОБА_3 , оскільки спадкова справа після померлої ОСОБА_3 не заводилась, заяви про прийняття спадщини або відмову від неї від спадкоємців не надходили, на час відкриття спадщини ОСОБА_1 не проживав постійно разом з спадкодавцем, строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 сплив (а. с. 17).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що він не проживав зі спадкодавцем, а нотаріус не вчиняв дій щодо розшуку і повідомлення його як спадкоємця за заповітом, про існування заповіту йому стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, нотаріус при заведенні спадкової справи повинен перевірити за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши, що ОСОБА_1 , не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки нотаріус не здійснив належним чином повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Посилання Харківської міської ради в апеляційній скарзі на те, що у відповідності до вимог статті 1277 ЦК України у випадку відсутності спадкоємців за законом та за заповітом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщину, на правильність висновку суду не впливає, оскільки на підтвердження подання заяви про визнання спадщини відумерлою, відповідачем не надано належних та допустимих доказів.

Доводи Харківської міської ради щодо необхідності залучення у справі, в якості третьої особи, ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки сама ОСОБА_4 рішення суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не оскаржила.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Закревського Андрія Олександровича - представника Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2020 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - І.В. Бурлака

В.Б. Яцина