Провадження № 2/522/1495/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

07 лютого 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря Полегенького В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату ремонтних робіт та придбання майна у розмірі 87 883,57 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із уточненим позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату послуг постачання електричної енергії у розмірі 168563,31 грн.; про стягнення витрат на оплату послуг постачання природного газу у розмірі 75680,26 грн.; про стягнення витрат на оплату послуг постачання водопостачання та водовідведення у розмірі 49966,31 грн.; про стягнення витрат на оплату послуг вивезення твердих відходів у розмірі 4 759,47 грн.; про стягнення витрат на оплату опалення готельного комплексу у розмірі 80 716,51 грн.; про стягнення витрат на оплату телекомунікаційних послуг у розмірі 2 287,50 грн.; про стягнення витрат на оплату послуг зі спостереження за установкою пожежної автоматики у розмірі 2 800 грн.; про стягнення витрат на оплату ремонтних робіт та придбання майна у розмірі 87 883,57 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилалась на те, що ФОП ОСОБА_1 є власником 1/2 частини готельного комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 27847423 від 08.10.2014 року. Власником іншої 1/2 частини, тобто співвласником вказаного нерухомого майна є відповідач, ФОП ОСОБА_2 .

01 липня 2011 року власники готельного комплексу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Борисович уклали Договір оренди належного їм на праві часткової власності готельного комплексу з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . На території вказаного вище готельного комплексу здійснюється підприємницька діяльність, а саме функціонує готель «Адмірал».

Проте, з почату травня 2016 року, представник відповідача почав вимагати від позивача надати йому його частку готельного комплексу в натурі для самостійного здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується докладною запискою чергового адміністратора готелю «Адмірал». У зв`язку з вимогою представника відповідача 31 травня 2016 року ОСОБА_1 було вирішено припинити використання 1/2 частини готельного комплексу, належного ОСОБА_2 . Відповідно до Акту від 09.08.2016 року ключі від номерного фонду, який відповідає частці відповідача у спільній частковій власності на нерухоме майно були передані представнику власника. З цього моменту та по теперішній час, на 1/2 частині готельного комплексу, яка належить ОСОБА_2 функціонує готель «Алекс». У зв`язку зі зміною кількості номерів у готелі «Адмірал» було проведено повторну добровільну сертифікацію готелю, що також є підтвердженням того, то з 01.06.2016 року, позивач використовує лише належну йому особисто половину готельного комплексу.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року провадження по справі за позовними вимогами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату послуг постачання електричної енергії у розмірі 168563,31 грн.; про стягнення витрат на оплату послуг постачання природного газу у розмірі 75680,26 грн.; про стягнення витрат на оплату послуг постачання водопостачання та водовідведення у розмірі 49966,31 грн.; про стягнення витрат на оплату послуг вивезення твердих відходів у розмірі 4 759,47 грн.; про стягнення витрат на оплату опалення готельного комплексу у розмірі 80 716,51 грн.; про стягнення витрат на оплату телекомунікаційних послуг у розмірі 2 287,50 грн.; про стягнення витрат на оплату послуг зі спостереження за установкою пожежної автоматики у розмірі 2 800 грн. закрито, оскільки сторонами спору є фізичні особи-підприємці, а сам спір виник з приводу витрат, здійснених в результаті підприємницької діяльності між сторонами. Розгляд справи за позовними вимогами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату ремонтних робіт та придбання майна у розмірі 87 883,57 грн. продовжено.

Позивач ОСОБА_1 у своєму уточненому позові посилається на те, що ним було проведено ремонт у Готельному комплексу позначеного на плані літ. И, який з червня 2016 року перебуває у володінні та користуванні відповідача. Також під час ремонту позивачем було придбано майно до готельних номерів, які дотепер використовує відповідач для отримання прибутку, що підтверджується видатковими накладними ТОВ «Епіцентр» та ТОВ «Венето» на загальну суму 87 883,57 грн.

Посилаючись на викладене, просит суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь витрати на оплату ремонтних робіт та придбання майна у розмірі 87 883,57 грн.

Представник позивача Боброва В.М. в судове засідання з`явилася, уточненні позовні вимоги підтримала та просила суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 К. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у письмових поясненнях. Просив суд відмовити в задоволенні позову та застосувати строк давності звернення з позовом до суду.

Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ФОП ОСОБА_3 є власником 1/2 частини готельного комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 27847423 від 08.10.2014 року. Власником іншої 1/2 частини, тобто співвласником вказаного нерухомого майна є відповідач, ФОП ОСОБА_2 .

01 липня 2011 року власники готельного комплексу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Борисович уклали Договір оренди належного їм на праві часткової власності готельного комплексу з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . На території вказаного вище готельного комплексу здійснюється підприємницька діяльність, а саме функціонує готель «Адмірал». У травні 2016 року, представник відповідача звернуся до позивача з заявою в який просив надати йому його частку готельного комплексу в натурі для самостійного здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується докладною запискою чергового адміністратора готелю «Адмірал». 31 травня 2016 року позивачем ОСОБА_1 було вирішено припинити використання 1/2 частини готельного комплексу, належної ОСОБА_2 . Відповідно до Акту від 09.08.2016 року ключі від номерного фонду, який відповідає частці відповідача у спільній частковій власності на нерухоме майно були передані представнику власника. З цього моменту та по теперішній час, на 1/2 частині готельного комплексу, яка належить ОСОБА_2 функціонує як готель «Алекс». У зв`язку зі зміною кількості номерів у готелі «Адмірал» було проведено повторну добровільну сертифікацію готелю. З 01.06.2016 року, позивач використовує лише належну йому особисто половину готельного комплексу.

Позивач ОСОБА_1 у своєму уточненому позові посилається на те, що ним було проведено ремонт у Готельному комплексу позначеного на плані літ. И, який з червня 2016 року перебуває у володінні та користуванні відповідача. Також під час ремонту позивачем було придбано майно до готельних номерів, які дотепер використовує відповідач для отримання прибутку, що підтверджується видатковими накладними ТОВ «Епіцентр» та ТОВ «Венето» та декларацією про початок виконання будівельних робіт від 22.04.2013 року на загальну суму 87 883,57 грн.

Свої позовні вимоги щодо стягнення витрат на оплату ремонтних робіт та придбання майна у розмірі 87 883,57 грн. позивач підтверджує видатковою накладною ТОВ «Епіцентр К» від 09.07.2013 року на суму 37899,45 грн.; видатковою накладною ТОВ «Епіцентр К» від 25.07.2013 року на суму 4014,40 грн.; видатковою накладною ТОВ «Венето» від 29.08.2013 року, на суму 1353,00 грн.; видатковою накладною ТОВ «Венето» від 19.09.2013 року, на суму 39702,00 грн. та декларацією про початок виконання будівельних робіт від 22.04.2013 року, але зазначені документи сукупно передбачають витрати на суму 82968.85 грн., а не на суму 87883,57 грн., яка зазначено у позові.

Доказів того, що товари, яки передбачені накладними ТОВ «Венето» (матраци, ліжка, дзеркала, шафа), ТОВ «Епіцентр К» були передані відповідачу позивачем не надані, тому ці товари є власністю позивача і будь-які правові підстави для відшкодування їх вартості відповідачем відсутні.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Таким чином правові підстави для відшкодування позивачу повної вартості всіх зазначених матеріалів та отриманих товарів у ТОВ «Епіцентр К» у позивача відсутні.

Що стосується декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.04.2013 року, то згідно п. 2) ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на день подання декларації про початок будівельних робіт), замовник має право виконувати будівельні роботи після: реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності. Тобто, наявність декларації свідчить лише про наявність права виконувати будівельні роботи, проте не підтверджує факт проведення будівельних робіт.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Отже, виключно декларація про готовність об`єкта до експлуатації може підтверджувати факт проведення ремонтних робіт. Крім того, позивачем не надано документів, які б підтверджували проведення ремонту на спільному об`єкті нерухомості, зокрема, договору підряду, акту приймання відповідного переліку робіт, по яким була би необхідність у певних матеріалів.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Декларація про початок будівельних робіт була зареєстрована 18.07.2013 року, а всі надані позивачем видаткові накладні датовані липнем-вереснем 2013 року. Таким чином, наприкінці 2013 року позивач вже достеменно мав знати про наявність свого права на відшкодування своїх витрат, але з позовом до суду позивач звернувся 16.08.2017 року, тобто майже через чотири роки з моменту понесених витрат.

Судом встановлено, що під час розгляду справи ані позивачем, ані його представником позовні вимоги щодо стягнення витрат на оплату ремонтних робіт та придбання майна у розмірі 87 883,57 грн. письмово не підтверджені та не доказані у судовому засіданні. Таким чином, у судовому засіданні не знайшло підтвердження саме наявності порушеного права позивача.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позовні вимоги безпідставними та недоведеними в судовому засіданні належними та допустимими доказами, відтак в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату ремонтних робіт та придбання майна у розмірі 87 883,57 грн. слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату ремонтних робіт та придбання майна у розмірі 87 883,57 грн. відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 12 лютого 2020 року.

Суддя А.В. Науменко

07.02.20