Справа № 202/317/20
Провадження № 2/202/937/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у січні 2020 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 червня 2010 року Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 335. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. Фактично між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, вони не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. На момент звернення до суду із позовною заявою, спільні діти мешкають разом із матір`ю, тобто відповідачем у справі, позивач в свою чергу має намір в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, у зв`язку із чим просить стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочок у твердій грошовій суммі у розмірі по 1500,00 грн. на кожну, що загалом становить 3000,00 грн. на місяць. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2020 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 13 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

27 березня 2020 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська сторонам у справі надано строк для примирення тривалістю 3 (три) місяці, а провадження у справі зупинено.

01 липня 2020 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська провадження у справі поновлено у зв`язку із закінченням строку для примирення та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила її прізвище залишити без змін.

Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 26 червня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ») уклали шлюб, який зареєстровано Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 335, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають разом із матір`ю, тобто відповідачем у справі.

Між позивачем та відповідачем відсутній спір про місце проживання дітей.

Також, встановлено, що між сторонами з грудня 2019 року фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, надання сторонам строку для примирення не призвело до примирення сторін та збереження шлюбних відносин.

Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін.

Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення на користь відповідача аліментів щомісяця у твердій грошовій сумі на утримання спільних дітей, то суд виходить с наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, чинним законодавством передбачено інший порядок присудження аліментів у разі відсутності домовленості між батьками дітей про розмір аліментів, зокрема у відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи вищевикладене, судом не вбачається законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів.

Таким чином, враховуючи встановлені судом наведені вище обставини, підтверджені доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментівпідлягають частковому задоволенню.

Питання про судові витрати судом не вирішувалось, оскільки позивачем не було заявлено клопотання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 56, 104, 112, 141, 180, 181 Сімейного Кодексу України, ст.ст.48, 51 Конституції України, ст.ст. 12, 49, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ») зареєстрований 26 червня 2010 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 335 - розірвати.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу не змінювати.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.08.2020 року.

Суддя Л.П. Слюсар