СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/397/20
Провадження №2/547/302/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченко,

за участі секретаря судового засідання О.В.Постолюк,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 за правилам загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , обґрунтовуючи позовні вимоги неповернення відповідачем позики, що підтверджена відповідною розпискою від 13.05.2019 у сумі 821000,00 грн (еквівалент 31000,00 доларів США) у встановлений строк - до 08.06.2019. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 8333,15 грн, правничої допомоги 4000,00 грн. та 3% річних від суми боргу у розмірі 12315,00 грн.

Ухвалою суду від 13.05.2020 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; запропоновано відповідачу, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов.

Позивач у підготовчих судових засіданнях і у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити. Пояснив, що кошти надавав у позику відповідачеві про що складено розписку. До узгодженої дати кошти не повернуто. Під час періодичного спілкування з відповідачем останній обіцяє повернути кошти як тільки зможе, але нічого не повертає. Позивач просив ухвалити заочне рішення і зберегти раніше застосовані судом заходи забезпечення позову.

У підготовчі судові засідання 24.06.2020 і 05.08.2020 та у судове засідання 02.09.2020 відповідач не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідач повідомлявся про всі судові засідання належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 13, 28, 29, 35,41), відзив або будь-яких інших документів у справі не подавав.

Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності відповідача.

Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке.

13.05.2019 відповідач ОСОБА_3 відповідно до боргової розписки отримав від позивача ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 821000,00 грн, еквівалент 31000,00 доларів США; строк повернення до 08.06.2019 (а.с. 10, 29).

Оригінал вказаної розписки позивач надав до матеріалів справи (а.с. 29).

У зазначений строк відповідач кошти не повернув, на неодноразові звернення позивача повернути кошти відповідач належно не реагує, кошти не повертає.

Станом на 04.05.2020 (дата звернення до суду) і 02.09.2020 (дата ухвалення рішення) кошти не повернуто ні повністю, ні частково.

Відповідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У ч.2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У справі відсутні докази повного або часткового повернення відповідачем позики позивачеві. Відповідачем судові не надано доказів на спростування необґрунтованості та/або помилковості позову.

Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, зазначає, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК).

Відтак доводи позову щодо стягнення на користь позивача з відповідача неповернутої позики у сумі 821000,00 грн є законними і обґрунтованими. Суд задовольняє цю частину позову.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак суд також задовольняє позов у частині стягнення 3 % річних від простроченої суми 821000,00 грн, яка складає 12315,00 грн.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за договором позики від 13.05.2019, відтак, і висновок про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

За правилами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 8333,15 грн судового збору (а.с. 7), але відмовляє у стягненні 4000,00 грн заявлених у позові витрат на професійну правничу допомогу, оскільки доказів її сплати судові не надано.

Підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 10.01.2020, справа № 547/5/20, провадження № 2-з/547/2/20, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві ОСОБА_3 , і знаходяться у нього чи в інших осіб у сумі 833315,00 грн, - не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 13.05.2019 у сумі 821000,00 грн, а також 12315,00 грн. 3% річних, а всього 833315,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8333,15 грн судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Позивач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий 17.09.1998.

Суддя В.Ф.Харченко