Постанова

Іменем України

26 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 554/7941/17

провадження № 61-8576св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Елплат»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року у складі судді Савченко Л. І. та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Гальонкіна С. А., Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі -

ПАТ «ПроКредит Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Елплат» (далі - ТОВ «Елплат»), про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 09 вересня 2014 року міжПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Елплат» укладений договір про надання овердрафту № 1101.44737, згідно з умовами якого останньому наданий кредит у розмірі 400 000,00 грн із процентною ставкою 22,0 % річних на строк із 09 вересня 2014 року по 09 вересня 2016 року включно.

На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Елплат» за кредитним договором,

09 вересня 2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» укладені договори поруки

№ 278275-ДПЗ та № 278240-ДПЗ із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно.

Через неналежне виконання взятих на себе договірних зобов`язань ТОВ «Елплат» допустило заборгованість на загальну суму 695 377,65 грн.

Позивач вважає, що заборгованість за кредитним договором має бути стягнута із поручителів, як солідарних із ТОВ «Елплат» боржників.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «ПроКредит Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором про надання овердрафту від 09 вересня 2014 року № 1101.44737 у розмірі 695 377,65 грн із кожного.

У липні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду із зустрічними позовами та просили визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі договорів поруки від 09 вересня 2014 року № 278240-ДПЗ та № 278275-ДПЗ.

Зустрічні позовні заяви мотивовані тим, що позов про стягнення коштів із поручителів пред`явлено 25 вересня 2017 року, тобто після спливу одного року з моменту виникнення у позивача права вимоги до поручителів (із 09 вересня

2016 року), тому на підставі положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука є припиненою, а пред`явлені банком вимоги безпідставними, з огляду на відсутність у них зобов`язань перед банком.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року у задоволенні позову ПАТ «ПроКредит Банк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано поруку, що виникла на підставі договору поруки від 09 вересня 2014 року № 278240-ДПЗ, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 такою, що припинена.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано поруку, що виникла на підставі договору поруки від 09 вересня 2014 року № 278275-ДПЗ, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 такою, що припинена. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що оскільки договором овердрафту встановлено строк виконання основного зобов`язання 09 вересня 2016 року, то відповідно до пункту 3.1 договорів поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня настання строку виконання основного зобов`язання за договором овердрафту, позов до поручителів подано 25 вересня 2017 року, тобто після спливу шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання - 09 вересня 2016 року, тому порука є припиненою.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2020 рокуапеляційну скаргу АТ «ПроКредит Банк» залишено без задоволення. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У червні 2020 року АТ «ПроКредит Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову та задоволення первісного позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що пунктом 4.2 договорів поруки встановлено, що договір вступає в силу з моменту укладення та діє протягом усього строку дії користування кредитом, виданим на підставі кредитних договорів та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії кредитних договорів, належного виконання усіх зобов`язань позичальника за кредитними договорами та поручителя за договором, тому у зв`язку із наявністю заборгованості, договір поруки продовжує свою дію. Крім того, пунктом 4.1 договору поруки передбачено, що кредитор має право пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років із моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника, тому наявні правові підстави для задоволення позову. Також суди попередніх інстанцій помилково не застосували положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування».

Відповідачі своїм правом на відзив на касаційну скаргу не скористалися.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Встановлені судами обставини

09 вересня 2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Елплат» укладений договір про надання овердрафту № 1101.44737, згідно з яким ТОВ «Елплат» отримав кредит у розмірі 400 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % на рік із кінцевим терміном повернення

09 вересня 2016 року. Факт видачі кредиту підтверджується випискою з рахунку

ТОВ «Елплат».

Пункт 1.2 договору овердрафту передбачає, що строк дії овердрафту триває до

09 вересня 2016 року.

Пунктом 2.1 договору овердрафту встановлено, що овердрафт повинен бути повністю погашеним не пізніше дня припинення його дії.

На забезпечення виконання зобов`язань за договором овердрафту від 09 вересня 2014 року № 1101.44737 між AT «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 278275-ДПЗ, а між AT «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 договір поруки № 278240-ДПЗ.

Відповідно до умов пункту 2.1 договорів поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Згідно з пунктом 4.1 договорів поруки передбачено, що порука діє з моменту укладення договору протягом усього строку користування кредитом, виданого на підставі кредитних договорів та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії кредитних договорів, належного виконання усіх вимог кредитора. Непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за договором овердрафту від 09 вересня

2014 року, боржник ТОВ «Елплат» має заборгованість перед AT «ПроКредит Банк» у розмірі 695 377,65 грн, яка складається із: 240 688,46 грн - капіталу; 12 556,68 грн - процентів за неправомірне користування кредитом; 442 132,51 грн - пені.

01 вересня 2017 року на адреси поручителів кредитором направлено вимоги про виконання зобов`язання за договором поруки, оскільки позичальником зобов`язання з повернення кредиту не виконуються.

Позов подано до суду 04 жовтня 2017 року.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки можливе у тому числі із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент висунення вимоги до поручителів) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, положення частини четвертої статті 559 ЦК України передбачають, можливість встановлення сторонами строку поруки у договорі. При невстановлені сторонами строку поруки у договорі, такий строк визначається за правилами речення другого частини четвертої статті 559 ЦК України, а саме: порука є чинною протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Положення закону в цій частині є чіткими та однозначними та не допускають двозначного тлумачення.

Судам при вирішені спорів про строк чинності поруки, в першу чергу потрібно встановити: чи не встановили сторони у договорі такий строк, і у разі, коли зі змісту укладеного договору поруки не вбачається визначення сторонами строку поруки, застосувати положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні первісного позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором про надання овердрафту з поручителів та задоволення зустрічного позову та визнання поруки припиненою є помилковими, оскільки сторони у пункті 4.1 кожного з договорів поруки встановили, що кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років із моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника. Отже, зміст наведених пунктів договорів поруки свідчить про те, що сторони встановили строк поруки тривалістю 3 роки з моменту виникнення заборгованості позичальника.

Строк овердрафту закінчився 09 вересня 2016 року, кредитор звернувся до суду із позовом 04 жовтня 2017 року, тобто у межах трирічного строку дії поруки, тому вимоги кредитора про стягнення заборгованості з поручителів є законними та обґрунтованими.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 559 ЦК України, у редакції, чинній на час звернення кредитора з вимогами до поручителів, тому Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій з ухваленням нового рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ПроКредит Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 5 215,33 грн із кожного, за подання апеляційної скарги - 8 975,60 грн із кожного, за подання касаційної скарги - 11 967,46 грн із кожного.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Елплат», про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором про надання овердрафту від 09 вересня 2014 року № 1101.44737 у розмірі 695 377,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором про надання овердрафту від 09 вересня 2014 року № 1101.44737 у розмірі 695 377,65 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Елплат», про визнання припиненою поруку, відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Елплат», про визнання припиненою поруку, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» судовий збір у загальному розмірі 26 158,39 грн із кожного.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко