Провадження № 2-о/263/405/2020
УХВАЛА

03 вересня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Шатілова Л.Г., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Маріупольська міська рада Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Маріупольська міська рада Донецької області, в якій просив встановити факт його постійного проживання з 28.02.1997 року разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч. 1 ст. 293 ЦПК України вказує, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно зі ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки положеннями цього Кодексу, які регулюють питання щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, не врегульоване питання про залишення заяви про встановлення факту без руху, то суд застосовує аналогію закону та вважає, що таку можливо залишити без руху відповідно до положень ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

Подібна правова позиція висвітлена в абзаці першом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На порушення указаних вимог заявником не додане підтвердження про те, що ним не подано іншого позову, заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічні положення визначені Національним стандартом України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, що затверджений Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

Так, пункт 5.27 даного стандарту зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Як вбачається з доданих до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення документів, які надані заявником на підтвердження обставин, викладених у заяві, такі не засвідчені належним чином у визначеному законодавством порядку.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказує на те, що він з 28.02.1997 р. вів з померлою спільне господарство та спадкове майно було придбане ними під час шлюбних відносин на підставі договору купівлі-продажу №1554 від 03.03.2000 року, виданого Донбаської торгівельною біржею м. Маріуполя, проте вказані факти не підтверджуються жодними письмовими доказами, долученими до матеріалів заяви.

Окрім того, заявником не надано свідоцтво про смерть заявника, та відомості про витрати на поховання, тощо. З копії актового запису про смерть №650 від 22.03.2017 р. вбачається, що заявницею вчинення відповідної дії у Центральному районному у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецької області була ОСОБА_3 , яка на час смерті спадкодавця мешкала за сусідством, яка свідком по справі не заявлена.

Згідно вказаного акту виданий Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №17814286 від 22.03.2013 р. для отримання одноразової допомоги на поховання, однак заявником не представленні відомості з приводу отримання вказаної грошової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених уст.318 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Таким чином, заява підлягає залишенню без руху до усунення заявником вказаних порушень ст. 318 ЦПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 2, 175-177, 185, 260, 315 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Маріупольська міська рада Донецької області, залишити без руху.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати 10-ти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку не виконання вимог даної ухвали в строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г. Шатілова