Справа № 473/1392/20
РІШЕННЯ

іменем України

"26" серпня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Ротар М.М.

секретаря судового засідання Гаврилової І.С.

за участю представника позивача Родюк Р.Ю., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі

встановив

в травні 2020 року представник позивача Прибужанівської сільської ради звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив розірвати договори оренди землі, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати в розмірі 399 052,17 грн., штраф в сумі 399052,17 грн., та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 678,30 грн.

Крім того просив зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку кадастровий номер :07:000:0333 загальною площею 58,1549 га, що розташована на території Прибужанівської сільської ради.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що на підставі наказу Держгеокадастру від 26.09.2018 № 6514/0/14-18-СГ, рішення Прибужанівської сільської ради від 15.11.2018 р. № 11 вказана земельна ділянка була передана територіальній громаді в особі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області у комунальну власність. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.01.2019 року за Прибужанівською сільською радою.

Вказана земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 12 березня 2018 року, що був укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 .

Строк оренди 7 років. У відповідності з п.4.2 договору оренди землі орендна плата сплачується шляхом безготівкового перерахунку коштів у розмірі 100,4% від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 415616,17 грн. Орендна плата вноситься Орендарем у такі строки: за перший рік не пізніше трьох банківських днів з дня укладання договору оренди; починаючи з наступного року відповідно до Податкового кодексу України.

Оскільки відповідачем були порушені умови договору та на сьогоднішній день орендна плата за 2019 рік ним не сплачена в розмірі 399052,17 грн. , позивач просив суд розірвати договір оренди землі, стягнути з відповідача на його користь несплачену орендну плату за 2019 рік, пеню та штраф, а також зобов`язати повернути земельні ділянки.

Ухвалою судді від 07 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному проваджені.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. При цьому зазначила, що відповідно до Податкового кодексу термін сплати орендної плати до 31 грудня календарного року. Отже, оскільки відповідач порушив умови договору та не сплатив до 31 грудня 2019 року орендну плату за 2019 рік, то є підстави для розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та штрафних санкцій, що передбачені договором оренди землі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав відзив на позовну заяву, зазначив, що підставою для сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, що перебуває в комунальній власності є податкове повідомлення, яке повинно надсилатися контролюючим органом за місцем знаходження земельної ділянки. Оскільки податкове повідомлення рішення він не отримував за 2019 рік, то ним не була сплачена орендна плата за 2019 рік. Відповідач в повному обсязі виконує умови договору оренди, а тому відсутні підстави для його розірвання та стягнення штрафних санкцій.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2018 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони укладено договір оренди землі.

Предметом даного договору є те, що Орендодавець на підставі протоколу земельних торгів від 12.03.2018 року №5 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :07:000:0333, що розташована за межами населеного пункту на території Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

Вказаний договір укладено строком на 7 років.

Згідно п.4.1 Договору плата за користування земельною ділянкою, право оренди якої набуто на земельних торгах згідно з протоколом земельних торгів №5 від 12 березня 2018 року у розмірі річної орендної плати, що становить 415616,17 грн. без ПДВ підлягає сплаті переможцем не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди.

Відповідно до п.4.2 Договору з 12 березня 2018 року орендна плата сплачується Орендарем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів, у розмірі 100,04 % (розмір орендної плати визначається за результатами проведення земельних торгів), від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі, що становить 415 616,17 грн.

Пунктом 4.3 передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється щорічно з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством за затвердженими Кабінетом Міністрів України (формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Згідно п. 4.4 Орендна плата вноситься Орендарем в такі строки: за перший рік - не пізніше 3 банківських днів з дня укладення договору оренди; починаючи з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України.

Також судом встановлено, що у власність Прибужанівській сільській раді на підставі підставі наказу Держгеокадастру від 26.09.2018 № 6514/0/14-18-СГ були передані земельні ділянки у комунальну власність, в тому числі і земельна ділянка площею 58,1549 га, кадастровий номер :07:000:0333, що знаходиться на території Прибужанівської сільської ради, цільове призначення якої пасовища для ведення фермерського господарства. Право власності Прибужанівської сільської ради зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.01.2019 року.

08 липня 2019 року між Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 1 до договору оренди від 12.03.2018 року, відповідно до якої було замінено орендодавця Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області на Прибужанівську сільську раду.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі», ст. 93 Земельного кодексу України визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Законом України «Про оренду землі».

Положеннями ст. 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду Землі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 14.1.136 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Суб`єктом плати за землю (платником) є землекористувач, у тому числі орендар. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про оренду землі» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено оренди на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Аналогічні вимоги містяться і в абз. 2,3 п. 288.1. ст.288 Податкового кодексу України, яким встановлено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено оренди на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики.

Згідно з абз. 1 п. 288.1., п. 288.4. ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п.п. 287.1, 287.2, 287.5 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.п. 287.9. Податкового кодексу у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені статтею 286 цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Відповідно до п. 288.7. Податкового кодексу України - податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 Податкового кодексу.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач податкове повідомлення - рішення не отримував. При цьому, як вбачається з листа Прибужанівської сільської ради Вознесенського району №1158.04.07, виконавчий комітет Прибужанівської сільської ради тільки 20.09.2019 року надав інформацію про існуючи договори оренди земельних

Як було зазначено відповідачем, він звертався до органу ДПІ для з`ясування інформації щодо отримання відповідного повідомлення - рішення, проте отримував відповідь, що Прибужанівська сільська рада не надсилала контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки перелік орендарів, з якими укладено оренди на поточний рік, а тому не можливо сформувати повідомлення - рішення щодо сплати орендної плати згідно Договору оренди від 12.03.2018 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем.

Тому, такі дії відповідача відповідають п.4.4. договору, умовами якого встановлено, що орендна плата вноситься Орендарем в такі строки: за перший рік - не пізніше 3 банківських днів з дня укладення договору оренди; починаючи з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України.

При цьому, суд не погоджується з обґрунтуванням позивача, що орендна плата повинна була вноситися до 31 грудня кожного календарного року, оскільки це не визначено ні умовами договору оренди землі, ні нормами Закону «Про оренду землі», ні Податковим кодексом України.

Згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином виходячи з вимог ст.24 Закону України «Про оренду землі», абз.2,3 п. 288.1. ст.288 Податкового кодексу України, якими встановлено обов`язок позивача до 1 лютого надавати податковому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний податковий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни, Відповідач мав «законні очікування» на легітимність, добросовісність та «належне урядування» Позивача у спірних правовідносинах, зокрема щодо подання до контролюючого органу відповідної інформації щодо укладеного Договору оренди землі.

Враховуючи викладене та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не були порушені умови договору оренди землі та Податкового кодексу, то підстави для стягнення заборгованості по орендній платі в судовому порядку відсутні.

Оскільки судом не було встановлено порушення з боку відповідача зобов`язань за договором оренди, то відсутні підстави для застосування таких правових наслідків як сплата неустойки та штрафу. (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно п. «д» ст.. 141 Земельного Кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Визначальним для розірвання договору є встановлення обставин систематичної несплати орендної плати (наведена позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 р. № 6-977цс16), і сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною та достатньою підставою для договору. Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у постанові від 02 травня 2018 р. у справі № 925/549/17.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 484/3687/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що під «систематичністю» розуміється два та більше випадки несплати орендної плати, передбаченої договором.

Враховуючи викладене, та те, що несплата орендної плати за 2019 рік згідно Договору оренди від 12.03.2018 року, що укладений між позивачем та відповідачем, не можна вважати систематичним порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, то позовні вимоги в частині розірвання договору оренди необґрунтовані та задоволенню не підлягають .

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до наступних висновків. Позивач не надав належних доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач допустив істотне порушення умов договору, що діями відповідача заподіяна шкода, яка б значною мірою позбавила сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому жодних підстав для задоволення позовних вимог не має.

Враховуючи наведене, керуючись ст..ст. 4, 15, 16, 30, 76, 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив

В задоволенні позовних вимог Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31 серпня 2020 року.

Суддя М.М. Ротар