Житомирський апеляційний суд
Справа №291/834/17 Головуючий у 1-й інст. Руденко З.Б.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 291/834/17 за позовом ОСОБА_1 до Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Руденко З.Б. в смт. Ружин,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, у якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) по реформованому ВАТ «Топорівське» в АДРЕСА_1, розміром 3,46 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_3 є його братом, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1, мав право на земельну частку(пай), розташовану на території Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, що підтверджується виданим на ім`я останнього сертифікатом на право на земельну частку(пай) серії ЖТ № 0209525.

На даний час позивач бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно, однак зробити цього не може оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Із вказаних підстав нотаріус відмовив позивачу у видачі зазначеного свідоцтва, що стало причиною звернення до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с.Топори Ружинського району Житомирської області, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1, а саме на земельну частку(пай), площею 3.46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності Відкритого акціонерного товариства «Топорівське» АДРЕСА_1, право на яку за спадкодавцем посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0209525, виданим відповідно до розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 23.05.1997р. № 186.

Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що він являється спадкоємцем першої черги за померлим батьком ОСОБА_3 та прийняв спадщину за ним, оскільки має оригінал сертифікату на спірне спадкове майно, а тому вважає, що фактично вступив у володіння вказаним майном. Однак суд, вирішуючи дану справу, не залучив його до участі у справі, чим вирішив питання про його права та обов`язки та порушив його права на спадкове майно.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному в ній.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сільський голова Топорівської сільської ради Лук`янчук С.І. пояснив, що при розгляді справи в суді першої інстанції йому не було відомо про те, що у покійного ОСОБА_3 є син, а тому при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 відповідно до розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 23.05.1997р. № 186 було видано сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ЖТ №0209525, яка перебувала в колективній власності реформованого ВАТ «Топорівське» с.Топори Топорпівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай), що видаються Ружинською райдержадміністрацією, вчинено запис за № 736 від 20.06.1997р.

Розмір земельної частки(паю) в землі, яка перебувала в колективній власності ВАТ «Топорівське» с.Топори Ружинського району Житомирської області складає 3.46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки на місцевості (в натурі), що вбачається з довідки відділу у Ружинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16.07.2017р.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Постановою державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори від 21.07.2017р. ОСОБА_5 , позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку(пай) через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Однак з висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, оскільки судом допущено неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та порушено норми процесуального права.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент відкриття спадщини), для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як зазначено у пункті 1 частини першої статті 549 ЦК Української РСР, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до пункту 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (чинної на час відкриття спадщини) доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529 ЦК Української РСР).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом його народження, а тому є спадкоємцем першої черги за законом (а.с. 43).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що прийняв спадщину після смерті брата - ОСОБА_3 , шляхом вступу в управління майном, на підтвердження чого надав довідку Топорівської сільської ради, з якої вбачається, що він доглядав за спадкодавцем, робив поточний ремонт будинку, обробляв город (а.с. 24).

Заперечуючи щодо задоволення позову, ОСОБА_2 (син спадкодавця) вказав, що є спадкоємцем першої черги і також вступив у володіння спадковим майном, оскільки володіє сертифікатом на спірну земельну частку (пай).

В свою чергу матеріалами справи доводиться відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0209525, виданого ОСОБА_3 , оскільки позивачем ( ОСОБА_1 ) замість сертифікату було додано лише довідку відділу у Ружинському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області про те, що на ім`я ОСОБА_3 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0209525.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у спорах про визнання права власності на спадкове майно належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не з`ясував фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановив чи є інші спадкоємці після померлого ОСОБА_3 або особи, які вчинили будь-які дії для прийняття спадщини та дійшов передчасного висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до ч.3 п.4 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За наведених обставин, апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 960 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.02.2020.

Головуючий Судді