ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 666/572/16-ц

Номер провадження: 22-ц/819/1171/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участі секретаря Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Херсонська міська рада, про визнання незаконною відмови в погоджені меж земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4 , звернувся до суду із зазначеним вище позовом до ОСОБА_5 , мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташоване на земельній ділянці загальною площею 419,5 кв.м. Вказана земельна ділянка згідно рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів № 201 від 17.03.1998 року виділена позивачу у приватну власність для обслуговування вищезазначеного домоволодіння. Згідно технічних паспортів на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами від 12.02.1998 року та 21.05.2009 року загальна площа вказаної земельної ділянки також становить 419,5 кв.м.

Позивач зазначив, що він отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою та згідно додатку до рішення Херсонської міської ради № 1617 від 28.11.2014 року площа ділянки, що пропонується у власність становить 437 кв. м., у зв`язку з чим ДП «Херсонгеоінформ» складено відповідний акт погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 20.07.2012 року. При цьому, відповідачка ОСОБА_6 як суміжний користувач земельної ділянки, неправомірно відмовилась поставити свій погоджувальний підпис на акті погодження меж земельної ділянки, що перешкоджає йому в отриманні зазначеної земельної ділянки у приватну власність.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнень позовних вимог, ОСОБА_2 просив: 1) визнати незаконною відмову відповідача ОСОБА_6 в погоджені меж земельної ділянки загальною площею 437 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) вважати погодженим акт погодження меж земельної ділянки АДРЕСА_1 з суміжними власниками та землекористувачами від 10.08.2015 року без підпису документа суміжним користувачем земельної ділянки АДРЕСА_2 ОСОБА_6 ; 3) стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.02.2017 року замінено первісного відповідача ОСОБА_6 на ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 серпня 2017 року ухвалено: позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Херсонська міська рада, про визнання незаконною відмову в погодженні меж земельної ділянки задовольнити. Визнати незаконною відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в погодженні меж земельної ділянки загальною площею 437 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вважати погодженим акт погодження меж земельної ділянки АДРЕСА_1 з суміжними власниками та землекористувачами від 10.08.2015 року без підпису документа суміжним користувачем земельної ділянки АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн., по 275,60 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 та адвокат Карпенко Д.О., який діє в її інтересах, підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити та звернули увагу суду на те, що до позову додано акт погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 від 10.08.2015 року, позивач в обґрунтування позову посилався на те, що відповідачка ОСОБА_7 безпідставно ухиляється від підписання акту, хоча відповідачка ОСОБА_8 мати скаржниці померла у березні 2015 року, тобто за півроку до складення акту і не могла ухилятись від підпису. Скаржниці, як правонаступниці померлої, не пропонували погодити межі та підписати акт. Посилаються на те, що між сторонами існують постійні спори щодо порядку землекористування та межі, що змусило її звернутись за правовою допомогою та з`ясувалось, що існує оскаржуване рішення суду про погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 площею 437 кв.м., яка збільшена позивачем за рахунок земельної ділянки скаржниці. Наполягають, що відповідачами не пропонувалось погодити межі ні в 2015 році, ані в 2017 році на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

ОСОБА_2 та адвокат Іванов Р.А. який діє в його інтересах, апеляційну скаргу не визнали, просять її залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Пояснили, що сторона відповідачів ухилялась від погодження меж, в зв`язку з чим неможливо оформити приватизацію земельної ділянки. Розмір його ділянки збільшено з 419 кв. м. до 437 кв.м. не за рахунок земельної ділянки відповідачів. Вважає, що права відповідачів не порушені.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Пунктом «г» частини 1 ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

За змістом ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно торгового біржового контракту від 18.07.1994 року ОСОБА_2 є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 419,5 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15,19).

Чинним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.10.2015 року зазначений торговий біржовий контракт від 18.07.1994 року визнано дійсним (а.с. 18).

Відповідно до технічного паспорта від 12.02.1998 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 площа земельної ділянки, на якій розташоване зазначене домоволодіння складає 419,5 кв.м. (а.с. 7-9).

Згідно рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів № 201 від 17.03.1998 року та додатку до нього, вирішувалось питання про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 419,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку і господарських споруд (зв. а.с. 12, а.с. 13).

Відповідно до акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 10.08.2015 року площа наданої ОСОБА_2 земельної ділянки становить 437 кв.м. У вказаному акті та в акті погодження меж з суміжними власниками та землекористувачами, складеному 10.08.2015 року, підпис землекористувача по АДРЕСА_3 (адреса відповідачів) відсутній (а.с. 16,17).

Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Непогодження відповідачем меж суміжної земельної ділянки, яке мотивоване наявністю земельного спору, є формою реалізації прав останнього, а сама по собі процедура погодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процесі її приватизації, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.06.2019 року у справі № 599/934/16-ц.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 681/1039/15-ц, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14 та у справі № 350/67/15, стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність.

Вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок.

Отже, непідписання акту погодження меж земельної ділянки не позбавляє ОСОБА_2 права як користувача суміжної земельної ділянки на отримання земельної ділянки у власність і не є перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію земельної ділянки, в тому числі і для прийняття відповідних рішень органом місцевого самоврядування. Позивачем не надано доказів відмови відповідного органу у приватизації земельної ділянки без підпису про погодження меж.

Окрім того, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до моменту складення акту погодження меж земельної ділянки, тому з об`єктивних причин вона не мала можливості погодити межі земельної ділянки позивача та очевидно, що відмови у погоджені меж з її боку не було.

Відповідно до технічного паспорта від 12.02.1998 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 площа земельної ділянки, на якій розташоване зазначене домоволодіння складає 419,5 кв.м. Окрім того, згідно рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів № 201 від 17.03.1998 року та додатку до нього, ОСОБА_2 вирішувалось питання про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 419,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, а згідно акту погодження меж, доданого до позову, площа наданої ОСОБА_2 земельної ділянки становить 437 кв.м. При цьому, позивачем не надано доказів правовірності отримання ним земельної ділянки у збільшеній площі та за рахунок яких земель. З матеріалів справи не вбачається за рахунок якої земельної ділянки у позивача збільшилась площа до 437 кв.м.

Отже, підстави, викладені в позові суперечать матеріалам справи та встановленим обставинам, зокрема, щодо ухилення ОСОБА_6 від підписання акту погодження меж від 10.08.2015 року з урахуванням того, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та у серпні 2015 року не могла вчиняти або невчиняти будь-яких дій. Позивачем не доведено ухилення від погодження меж відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_1 - правонаступниками відповідача ОСОБА_8 . Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проведена приватизація та погодження меж земельної ділянки площею 437 кв.м., хоча на даній стадії підтверджено площу земельної ділянки позивача 419,5 кв.м.

Посилання суду першої інстанції на рішення Херсонської міської ради № 1617 від 28.11.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки площею 437 кв.м. засновано на припущеннях, оскільки вказане рішення в матеріалах справи відсутнє.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачі як суміжні землекористувачі невмотивовано відмовились поставити погоджувальний підпис в акті погодження зовнішніх меж земельної ділянки, чим чинять перешкоди у реалізації конституційного права позивача на отримання у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, - помилковий.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1318,20 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору на стадії апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 374,376, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 серпня 2017 року, - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Херсонська міська рада, про визнання незаконною відмови в погоджені меж земельної ділянки, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1318 (одна тисяча триста вісімнадцять) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору на стадії апеляційного розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 01 вересня 2020 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова