Дата документу 27.08.2020 Справа № 330/626/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/626/20
Провадження №22-ц/807/2416/20
Головуючий в 1-й інстанції - Ковальчук О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Гончар М.С., Маловічко С.В.,
секретарБєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2020 року, ухвалене у смт Якимівка (повний текст рішення складено 15 червня 2020 року) у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко Оксана Миколаївна, заінтересовані особи: Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного його проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті залишилася спадщина - земельна ділянка сільськогосподарського призначення, розташована на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. На час відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Але фактично тривалий час проживав без реєстрації до дня смерті за адресою АДРЕСА_2 за місцем реєстрації та у сім`ї свого сина ОСОБА_1 . Заявник постійно проживав зі спадкодавцем, прийняв спадщину та фактично використовував її. Однак у визначений законом термін не звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. При зверненні 24.01.2020 року до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявник протягом шестимісячного терміну заяву про прийняття спадщини не подав, інших документів, які підтверджують факт прийняття спадщини не надав, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.01.2020 року № 27/02-31, видана Долинською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини з метою оформлення та видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2020 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко Оксана Миколаївна, заінтересовані особи: Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, заявником підтверджено належними та допустимими доказами факт сумісного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, а тому суд першої станції безпідставно відмовив у задоволенні заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України - судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гурівка Долинського району Кіровоградської області помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується світокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.11).

Згідно довідки Виконавчого комітету Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 02-30/95 від 28.02.2020 року ОСОБА_4 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 № 1 НОМЕР_2 , виданого Петрівською сільською радою Миколаївського району Одеської області 12.09.1985 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина - земельна ділянка сільськогосподарського призначення, розташована на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 10/2020, 24.01.2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Долинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в якій він зазначив, що останнє місце проживання та реєстрації померлого батька ОСОБА_4 , було с. Гурівка Долинського району Кіровоградської області. Особу гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено за паспортом НОМЕР_3 , виданого Якимівським РВ УМВС України в Запорізькій області 23.08.1995 року. Згідно світокопії паспорту долученого до заяви про встановлення факту вбачається, що він на день смерті батька був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 11.01.2008 року, до цього в АДРЕСА_2 з 19.09.2001 року, яке пізніше увійшло в склад населеного пункту смт Кирилівка. При цьому в спадковій справі № 10/2020, крім його заяви про прийняття спадщини, міститься повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , виданого повторно Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 26.12.2019 року. 24.01.2020 року державний нотаріус Долинської державної нотаріальної контори Кіроволградської області відмовила ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на тих підставах, що ОСОБА_3 на протязі 6-ти місячного терміну заяву про прийняття спадщини, інших документів, які підтверджують факт прийняття спадщини (а.с.15)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт постійно проживання заявника ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини не доведений, оскільки не надано жодного належного, достовірного та достатнього доказу для встановлення даного факту.

Однак колегія суддів із висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналогічні норми закріплені у ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Згідно п. 3 вказаного Пленуму, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщининеобхідно заявнику для оформлення спадкових прав.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції на вищевказані вимоги закону, роз`яснення Пленуму та обставини справи уваги не звернув, належним чином не встановив, чи не вбачається із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, спір про право, не визначив коло осіб, права та інтереси яких може порушити ухвалене у справі рішення та помилково розглянув справу по суті в порядку окремого провадження.

За таких обставин, колегія вбачає наявним на теперішній час спір про право на спадкування після померлого ОСОБА_3 який належить розглядати в порядку загального позовного провадження, а не у окремому провадженні.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі наявний спір про право, це виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_3 в порядку окремого провадження.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

При цьому колегія суддів роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2020 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко Оксана Миколаївна, заінтересовані особи: Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 28 серпня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: М. С. Гончар

С. В. Маловічко