Справа № 523/2529/20
Провадження №2-з/523/7/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2020 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції в Одеській області (65036, м.Одеса, вул. Старицького, 10а) про забезпечення позову, яка подається до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

14.02.2020 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 в якій він просить постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони органам РАЦС вчиняти певні дії, а саме реєструвати в журналі реєстрації актів громадського стану будь-які відомості стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народження 05 квітня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 2841, Свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 05 квітня 2012 року, до вирішення спору в суді по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що він проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вона, ІНФОРМАЦІЯ_2 , народила дитину, ОСОБА_3 , біологічним батьком якого являється ОСОБА_1 . Проте у свідоцтві про народження дитини батько записаний на підставі ч.1 ст.135 СК України. Та наразі заявнику стало відомо, що ОСОБА_2 має намір внести зміни до актового про народження дитини, зазначивши батьком теперішнього співмешканця.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України та 17.02.2020 року справу передано судді для розгляду.

Ознайомившись з наданими матеріалами, суд прийшов до висновку про недоцільність задоволення даного клопотання з наступних підстав.

Частинами 1,2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується у тому числі і забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Згідно ч.4 ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно ст. 129 СК України, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

З матеріалів заяви, вбачається, що ОСОБА_1 про своє батьківство знав ще з 2017 року, або раніше, однак із позовною заявою про визнання батьківства до цього часу не звертався.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, враховуючи вік дитини, зважаючи на вимоги ч.2 ст.129 СК України та відсутність у заяві обґрунтувань пропущення строків позовної давності щодо вимог з якими заявник має намір звернутися з позовною заявою до суду, а також відсутність доказів того, що ОСОБА_2 дійсно має намір внести зміни до актового запису про народження дитини - ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав для постановлення ухвали про забезпеченням позову до пред`явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 149,150, 152, 153, 258-261, 353-355, пп.15.5 п.15 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, ст. 129 СК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції в Одеській області (65036, м.Одеса, вул. Старицького, 10а) про забезпечення позову, яка подається до подання позовної заяви шляхом заборони органам РАЦС вчиняти певні дії, а саме реєструвати в журналі реєстрації актів громадського стану будь-які відомості стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народження 05 квітня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 2841, Свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 05 квітня 2012 року, до вирішення спору в суді по суті - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя: