Справа № 570/4256/19
Номер провадження 2/570/266/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2020 р. Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань: Іллюк С.Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Ліщинської Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву відповідачки ОСОБА_2 про застосування заходів примирення сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду Рівненської області 11.11.2019 р. надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 вх. 16986 про надання шести місяців строку для примирення сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до неї про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заяви вказує, що шлюб між ними з позивачем зареєстровано 11.11.2005 р. Виконавчим комітетом Бронниківської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Фактично з позивачем вони у шлюбно-сімейних відносинах перебувають з липня 1996 р. У них з позивачем неодноразово були розбіжності у поглядах на життя, що супроводжувалося сварками, але вони завжди знаходили шляхи вирішення конфліктних ситуацій та вживали заходів примирення. Вона глибоко переконана, що вони примиряться і збережуть сім`ю. Вона хворіє і стреси негативно вплинуть на стан її здоров`я та самопочуття.

Ухвалою суду від 15.10.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

11.11.2019 р. відповідачка подала заяву про перенесення судового засідання вх.. 16984, заяву про застосування заходів примирення сторін вх..6986 та відзив на позовну заяву вх.. 16987.

Ухвалою суду від 14.11.2019 р. відкладено підготовче судове засідання та визнано потрібним, щоб відповідачка з`явилася в судове засідання та надала особисті пояснення.

06.12.2019 р. представник відповідачки адвокат Редзель М.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи вх.. 18868.

11.12.2019 р. представник відповідачки адвокат Редзель М.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи вх..1708.

Ухвалою суду від 11.12.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

14.02.2020 відповідачка подала заяву про відкладення розгляду справи вх..2653.

17.03.2020 та 18.03.2020 р. позивач, його представник та відповідачка подали заяви про відкладення розгляду справи вх..477, 480, 481.

30.03.2020 р. судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою усіх учасників процесу.

20.05.2020 р. судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки.

28.08.2020 р. відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про перенесення розгляду справи вх.. ЕП 2295 від 28.08.2020 р., вказуючи, що: «село знаходиться у червоній зоні». В судове засіданні повторно не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення.

Позивач в судовому засіданні категорично заперечував щодо надання строку для примирення та одночасно підтримував позовну вимогу. Пояснює, що між ним та відповідачкою відсутнє взаєморозуміння; останні роки вони проживають окремо. Вони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини. Позивач пояснив, що з позовною заявою до суду він звернувся ще у вересні 2019 р., проте станом на сьогоднішній день, тобто протягом року, вони не примирилися. Навпаки, як зазначив позивач у судовому засіданні, збереження сім`ї неможливе, буде суперечити його інтересам. Відповідачка не поділяє життєві цінності позивача, застосовує до нього психологічне насильство. Постійно провокує скандали та звертається в поліцію із необґрунтованими заявами. Крім того, пояснює, що неадекватна та агресивна поведінка відповідачки його лякає; вона йому погрожує, що підпалить будинок; розбивши кухонною сокиркою вікно, вона потрапила в будинок та пошкодила майно; постійно його морально принижує. Позивач побоюється за власну безпеку. Протягом останніх трьох років постійні бійки, сварки призвели до глибоко переконання про неможливість спільного проживання та збереження сім`ї. Такий тривалий конфлікт його морально виснажив, він досяг критичного рівня. У нього зникли усі почуття до відповідачки. Звертає увагу суду, що вони не проживають протягом тривалого періоду часу, відповідачка постійно фактично живе у м.Рівне у власній квартирі разом з донькою та онукою. Пояснює, що «червону зону» внаслідок карантину знято, а транспорт безперешкодно здійснює перевезення. Крім того, напередодні відповідачка телефонувала до нього та цікавилася про намір з`являтися в судове засідання на розгляд справи.

Крім того, представник позивача вказує, що така поведінка відповідачки щодо неявки в судові засідання, подання клопотань як то про відкладення розгляду справи, надання строку для примирення свідчить лише про затягування розгляду справи, зловживання правом та подальшого порушення прав позивача. Наголошує, що відповідачка в судовому засіданні неодноразово вказувала, що проживає в м.Рівне, та вказувала вказану адресу у своїх письмових клопотаннях, за якою і отримувала усю кореспонденцію.

Представник відповідачки адвокат Редзель М.М. в судове засіданні не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить розписка від 12.06.2020 р. Клопотань не подав, про причини поважності своєї неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши доводи та дослідивши матеріали справи, вважає клопотання відповідачки таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.11.2005 р. між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, дітей від якого вони не мають.

Позивач в судовому засіданні стверджував, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою, а шлюбні відносини між ними погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено. Позивач втратив почуття любові до відповідачки, а їхня сім`я існує лише формально протягом останніх 3 років.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин згідно ч.7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Крім того, суд бере до уваги, що після подачі позову до суду минуло більше одинадцяти місяців, однак за цей час сторони не примирилися, позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що перебування з відповідачкою у шлюбі спричиняє йому моральні страждання, їх відносини досягли критичного рівня через постійні образи і приниження з боку відповідачки.

З часу пред`явлення позову (вересень 2019 року) і до розгляду справи по суті, жодною із сторін не надані будь-які докази, які б свідчили, що вони примирилися, проживають однією сім`єю та ведуть спільне господарство, або хоча б вчинення одним з подружжя фактичних дій щодо примирення.

Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Беручи до уваги заперечення позивача щодо надання строку на примирення, суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 268, 353, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_2 про надання шести місяців строку для примирення сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення - ухвала суду виготовлено 02.09.2020 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.