Справа № 161/2007/18
Провадження № 2/161/464/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.

при секретарі - Будько І.Ю.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої вимоги, обґрунтовує тим, що згідно особового рахунку в квартирі АДРЕСА_1 , вона зазначена як квартиронаймач, згідно рішення виконкому Луцької міської ради № 248. Також у вказаній державній квартирі зареєстрована її сестра - ОСОБА_4 . З часу реєстрації, в даній квартирі відповідач не проживає, жодного разу не навідувалась за місцем своєї реєстрації та не сплачувала комунальні послуги. У квартирі також, відсутні речі відповідача.

Вказує, що перебування відповідача зареєстрованою в державній житловій квартирі, якою вона користується, не дає їй (позивачу) можливості оформити приватизацію.

З врахуванням наведеного, на підставі ст. 71, 72 ЖК України, просить суд, визнати ОСОБА_4 такою, що втратив право на користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2019 року заочне рішення від 26 березня 2018 року скасоване та справу призначено до судового розгляду в спрощеному провадженні.

У письмових поясненнях відповідач вказує, що починаючи з 2008 року, коли між нею та позивачем погіршилися відносини, остання почала чинити перешкоди в доступі до спірної квартири, однак, вона ніколи не втрачала інтерес до житла і не припиняла там тимчасово мешкати, зберігати свої речі та сплачувати комунальні послуги.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві. Крім того, позивач в попередньому судовому засіданні суду пояснила, що на підставі заочного рішення суду від 26 березня 2018 року, зняла відповідача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та приватизувала спірну квартиру.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав на підставі письмових пояснень. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши думку учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 30.05.1996 року № 248 ОСОБА_3 видано ордер на жиле приміщення в АДРЕСА_1 .

Згідно особового рахунку в квартирі АДРЕСА_1 також зареєстрована відповідач ОСОБА_4 , як сестра квартиронаймача (а.с. 3а).

У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що за останні десять років не бачили відповідача за зареєстрованим місцем проживання, хоча постійно спілкуються та відвідують позивача, будь-які відомості про спілкування позивача з відповідачем їм не відомі.

З актів обстеження квартири для встановлення паспортного режиму від 09.09.2008 року, 31.07.2012 року, 26.07.2013 року, 01.08.2014 року, встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 18.12.1996 року, однак з дня реєстрації не проживає за вказаною адресою (а.с. 4-7).

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2010 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 13.08.2010 року, надано правову оцінку вищезазначеним актам перевірки паспортного режиму, та встановлено, що відсутність відповідача у спірному приміщенні не можуть бути беззаперечним доказом факту не проживання без поважних причин ОСОБА_4 у квартирі по АДРЕСА_1 та що остання втратила інтерес до неї (а.с. 31-33).

На підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України, вказані обставини не підлягають доказуванню у даній справі.

Відтак, зазначені акти не беруться судом до уваги, як належний доказ у справі.

Також, свідок ОСОБА_7 , що являється сусідкою позивача та подругою відповідача, в судовому засіданні суду пояснила, що після смерті батька сторін, позивач перестала пускати відповідача в квартиру, хоча після виїзду зі спірної квартири ОСОБА_4 власних речей не забирала. Також зазначила, що достеменно знає, що ОСОБА_4 сплачує комунальні послуги, оскільки, неодноразово отримувала кошти від останньої для оплати комунальних послуг по АДРЕСА_1 .

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснює оплату комунальних послуг за спірну квартиру, а відтак, не втратила інтерес до майна.

При цьому, суд критично ставиться та не бере до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки, дані свідки, підтвердивши відсутність відповідача у зазначеній квартирі останні десять років, не змогли вказати на причини такої відсутності.

Відтак, судом не встановлено та не підтверджено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_4 будучи членом сім`ї наймача жилого приміщення, понад шість місяців без поважних причин не проживала в ньому.

Разом з тим, у відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_3 на підставі заочного рішення суду від 26 березня 2018 року зняла з місця реєстрації ОСОБА_4 та приватизувала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 30).

Отже, з отриманням позивачем свідоцтва про право власності на спірне житло, змінився його правовий статус з комунального житлового фонду на приватний житловий фонд, а тому доказуванню підлягають обставини, передбачені ст. 405 ЦК України, а не ст. 71 ЖК України.

В процесі розгляду справи, позивачем не надано доказів на підтвердження не проживання відповідача як члена сім`ї власника без поважних причин протягом одного року, а саме з підстав передбачених ст. 405 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 391, 392, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 10 лютого 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк