Єдиний унікальний номер 333/6857/19
Номер провадження 2/333/680/20
17 лютого 2020 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Стоматова Е.Г.,
за участі секретаря судового засідання Кабанової К.О.,
02.12.2019 року, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, в розмірі 21 730 гривень 05 копійок; судового збору в розмірі 1 921 гривня 00 копійок та, крім того, судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 3000 гривень 00 копійок.
Як на правові підстави заявленої вимоги позивач посилається на ст.. ст.. 993, 1166, 1077, 1082 ЦК України, ст.. 27 Закону України «Про страхування».
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019 року справу прийнято в провадженні судді Стоматова Е.Г. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 48-49).
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2020 року розгляд цивільної справи відкладено з метою дотримання прав відповідача бути обізнаним про судовий розгляд (а.с. 53-54).
У судове засідання представник позивача не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 40).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справи без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.
Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 17 лютого 2020 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного.
Згідно зі ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8841151, укладеного 16.05.2018 року між ПрАТ СК «Саламандра-Україна» та ОСОБА_1 , страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Део Лано», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Строк дії полісу до 15.05.2019 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю одного потерпілого, становить 200 000 гривень, за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, 100 000 гривень, франшиза 00 гривень 00 копійок (а.с.17).
Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2018 року у справі №333/4217/119 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.15-16).
Постанова суду набрало законної сили 21.09.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі звітом про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу від 07.09.2018 №09/09/18 та ремонтної калькуляції, що наявні в матеріалах цієї справи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 21730,05 гривень з ПДВ (а.с.28-34).

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 подав до ПрАТ СК «Саламандра-Україна» повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди і заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 20-21).

На підставі складеного ПрАТ СК «Саламандра-Україна» страхового акту № 0019450.07.18/4 (а.с.23 зв.), розрахунку суми страхового відшкодування по страховому акту № 0019450.07.18/4 (а.с. 24) та службової записки начальника Департаменту врегулювання збитків ПрАТ СК «Саламандра-Україна» (а.с. 23), ПрАТ СК «Саламандра-Україна» було виплачено ОСОБА_4 (потерпілому від ДТП) суму страхового відшкодування в розмірі 21 730,05 гривень.

Згідно зі ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Регресною вимогою від 17.12.2018 року № 05162 ПрАТ СК «Саламандра-Україна» вимагало від ОСОБА_5 протягом семи днів з моменту отримання даної вимоги перерахувати на корить ПрАТ СК «Саламандра-Україна» 21 730,05 гривень в якості відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с.35).

Доказів оплати відповідачем на користь ПрАТ СК «Саламандра-Україна» 21 730,05 гривень страхового відшкодування в порядку регресу матеріали цієї справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (Фактор) та ПрАТ СК «Саламандра-Україна» (Клієнт) укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №01-25.01.2019, за умовами якого (п.1.1. договору) в порядку, а на умовах визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що перейшли до клієнта, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування.

Перелік таких вимог визначається згідно з Додатком № 1, Додатком № 2 та Додатком № 3 до цього договору, ідентифікація переданих регресних вимог відбувається за порядком, який передбачений в кожному з додатків до цього договору.

За змістом п.1.2. договору від 25.01.2019 року, в силу цього договору Фактор займає місце Клієнта (як кредитора) по всім регресним вимогам Клієнта згідно з додатками до цього договору, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (а.с.12-14).

Як свідчить перелік регресних вимог, викладений у Додатку № 1 до договору про надання фінансових послуг факторингу від 25.01.2019 року №01-25.01.2019, ПрАТ СК «Саламандра-Україна» передало ТОВ «Маркс.Капітал» право вимоги за грошовим зобов`язанням по страховому акту № 0019450.07.18/4 в сумі 21730,05 гривень (а.с.8).

За матеріали справи 08.07.2014 року ТОВ «Маркс.Капітал» було направлено на адресу ОСОБА_6 вимогу в порядку регресу від 07.07.2014 № 002, якою позивач вимагає сплатити розмір завданої шкоди в сумі 14851,85 гривень протягом семи днів (а.с.53-54).

Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь ТОВ «Маркс.Капітал» в порядку регресу суми страхового відшкодування в розмірі 21730,05 гривень.

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може буди підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позо в до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп.33.1.2 п. 33.1 ст.33 зазначеного Закону.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави суду для висновку, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. При цьому, за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов`язку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 22.06.16 року у справі № 6-1253цс16.

Статтею 3607 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів (ч. 1). Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом (ч. 2).

Згідно з наявним в матеріалах справи повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду 31.07.2018 року.

Доказів на підтвердження виконання ОСОБА_1 обов`язку, передбаченого підпунктом 33.1.4. пункту 33.1. ст. 33 та підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме щодо невідкладного (не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) письмового повідомлення ПрАТ СК «Саламандра-Україна» (Страховика) про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 30.07.2018 року, а також повідомлення відомостей про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна матеріали цієї справи не містять.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.137, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 3000 грн. що підтверджено: договором про надання правової допомоги №1 від 05 листопада 2019 року; копією ордера на надання правової допомоги; актом прийому-передачі наданої правової допомоги від 27.05.2019 року року.

Керуючись ч.4 ст.169, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 19, п/р № UA НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий дім», МФО 300647, Код ) в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, грошові кошти у розмірі 21730 гривень 05 копійок (двадцять одну тисячу сімсот тридцять гривень п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 19, п/р № UA НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий дім», МФО 300647, Код ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 19, п/р № UA НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий дім», МФО 300647, Код ) витрати пов`язані з правовою допомогою у розмірі 30000 гривень (три тисячі гривень нуль-нуль копійок).

Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2020 року.

Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов