Справа № 295/8307/19
Провадження № 2/288/81/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, в якій вказує, що вони з Відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2014 року.

Позивач зазначає, що нею подано до Богунського районного суду міста Житомира позовну заяву про розірвання шлюбу в зв`язку з тим, що протягом останніх трьох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки та вже більше трьох років кожен з подружжя живе своїм окремим життям і своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування з 2016 року, так як сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

Від даного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з Позивачем, всі обов`язки щодо їх утримання та виховання вона несе самостійно.

Як вказує Позивач, Відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загально визначених норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. На даний час діти взагалі не знають батька, вони його не пам`ятають та не мають ніяких почуттів, до нього, оскільки за всі роки жодного разу його не бачили, також в спілкуванні з нею ніколи про нього не питають та не цікавляться.

Між Позивачем та дітьми доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дітям вчасно проведені всі профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я задовільний. Нагляд за станом здоров`я дітей з моменту їх народження і по сьогоднішній день здійснює Позивач, батько участі в цій сфері життя дітей участі не приймає.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити місце проживання дітей разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. /а.с.69/

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Представник Третьої особи в судове засідання не з`явився надав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність. /а.с.85, 89/

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання Відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, вислухавши Відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . /а.с.6, 7/

Згідно довідки КП «Виробниче житлове ремонтно експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради № 1264 від 01 червня 2019 року, ОСОБА_2 , 1988 року народження зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї, входять: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; діти проживають разом з матір`ю. /а.с.3/

Відповідно до характеристики, виданої ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює на посаді оброблювача ковбасних виробів складу готової продукції ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат» з 01 грудня 2011 року по теперішній час, за час роботи проявила себе як працелюбний і відповідальний співробітник, у спілкуванні з колегами завжди доброзичлива, ввічлива та чемна. За характером спокійна, врівноважена та миролюбна, уникає конфліктних ситуацій, шкідливих звичок не має. Посадові обов`язки виконує в повному обсязі і постійно прагне опанувати нові сфери діяльності, користується повагою в колективі. /а.с.12/

Житомирським дошкільним навчальним закладом № 45, 26 лютого 2019 року за вих. № 23 та 06 грудня 2019 року за вих. № 168, видано довідки ОСОБА_2 про те, що її дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідує даний заклад з 18 вересня 2017 року по теперішній час. Дитину приводить та забирає з дитячого закладу мама та бабуся. Дитина відвідує дитячий заклад систематично. Батька в дошкільному навчальному закладі жодного разу не було, участі в заходах, організованих ЖДНЗ не приймає. /а.с.13, 78/

18 травня 2019 року ОСОБА_5 , (жителька АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 , (жителька АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 , (жителька АДРЕСА_4 ), надали заяви, в яких підтвердили, що ОСОБА_1 , дійсно не приїжджає до дружини - ОСОБА_2 та до дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . /а.с.14-26/

Станом на 01 січня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листу за № 295/2499/17 від 21 липня 2017 року, виданого Богунським районним судом м.Житомира, щодо стягнення заборгованості по аліментах у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 складає - 15831.00 гривень, що підтверджується довідкою Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № 13/56710328 від 11 січня 2019 року. /а.с.8, 9/

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Попільнянським районним відділом державної виконавчої служби № 87 від 29 січня 2019 року, розмір заборгованості за виконавчим листом № 2/295/2316/16 від 11 серпня 2016 року, виданим Богунським районним судом м.Житомир про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 650.00 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, станом на 01 січня 2019 року складає - 20506.50 гривень. /а.с.10, 11/

Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 10 січня 2020 року вих. № 2, виданої Попільнянським районним відділом державної виконавчої служби Наумчук О.В., про те, що вона дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_1 у період з 01 червня 2019 року по 31 грудня 2019 року, згідно з виконавчим листом № 2/295/2316/16, який видано 11 серпня 2016 року Богунським районним судом міста Житомира про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 650.00 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. /а.с.76/

08 січня 2020 року Бердичівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби за вих. № 13/56710328/4302 надано Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу за № 295/2499/17 від 21 липня 2017 року, виданого Богунським районним судом м.Житомира, щодо заборгованості по аліментах у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 станом на 01 січня 2020 року, яка складає - 25846.00 гривень. /а.с.77/

09 січня 2019 року головним спеціалістом служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Жалюком В.С., провідними спеціалістами ССД Житомирської міської ради Колосюк О.Ю., Баб`як М.М. складено Акт обстеження умов проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що умови проживання задовільні, створено необхідні умови для проживання дітей. В дітей є речі першої необхідності, одяг та взуття за сезоном, відповідно до віку, є окреме місце для сну і відпочинку, діти забезпечені продуктами харчування та засобами гігієни. /а.с.74/

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 140 від 05 лютого 2020 року, вирішено затвердити Висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.87, 90/

Згідно Висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, з`ясувавши обставини справи щодо виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків встановлено, що він є батьком малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти народилися у шлюбі, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 26 квітня 2019 року, шлюб між батьками було розірвано. ОСОБА_1 тривалий час з дітьми не бачиться, не бере участі у їх вихованні та забезпеченні, станом здоров`я, розвитком дітей не цікавиться, злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, має велику заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 щодо позбавлення його батьківських прав визнав, не заперечував відносно позову, про що написав відповідну заяву до суду. Відповідно до характеристики на ОСОБА_3 Житомирського навчального закладу № 45 «батька в дошкільному навчальному закладі жодного разу не було, участі у заходах, організованих в ЖДНЗ не приймає». Виходячи з інтересів дітей, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.88, 90/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Статтею 5 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно приписів частини другої статті 150, частини другої статті 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно приписів статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав.

Пунктом 16 вищевказаної Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Крім того, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків, в даному випадку позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно Відповідача, але він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх належними умовами для навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема не бере участі у забезпеченні дітей необхідного харчування, медичного догляду, лікування.

Вирішуючи позовну вимогу про визначення місця проживання дітей, суд зазначає наступне.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дітей, уваги і турботи батьків, розвитку дітей в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також ураховуючи особливу прихильність дітей до матері, бажання дітей та фактичне місце проживання їх разом з матір`ю, приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дітей за постійним місцем проживання матері.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем доведено, наявність підстав для задоволення заявлених нею позовних вимог.

Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме позбавлення Відповідача батьківських прав по відношенню до його дітей та визначення місця проживання дітей разом з Позивачем.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь Позивача, яка звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності зі статті 141ЦПК України, судовий збір в дохід держави в розмірі 1536 гривень 80 копійок підлягає стягненню з Відповідача.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»; Законом України «Про охорону дитинства»; статтями 5, 141, 150, 157, 161, 164, 165, 166, 167 СК України; статтями 15, 16 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дітей - задоволити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , судовий збір на користь держави в розмірі 1536 гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник