УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 757/24345/18-ц

провадження № 61-11835ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І. розглянувшикасаційну скаргу та доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває зазначена цивільна справа.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення суми вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку залишено без руху.

Ухвала мотивована тим, що до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року повернуто скаржнику.

Апеляційний суд виходив з того, що апеляційну скаргу подано з порушенням норм процесуального права, у відповідності до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу та доповнення до касаційної скарги до Верховного Суду у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до суду апеляційної інстанції для розгляду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, передбачені частиною першою статті 353 ЦПК України.

Статтею 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У вказаному переліку оскаржувана ухвала не зазначена.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина сьома статті 357 ПЦК України).

Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Апеляційний суд обґрунтовано виходив, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, застосував правильно положення статей 352, 353, 357 ЦПК України і дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги заявнику.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, а зводяться з незгодою заявника зі змістом судового рішення.

Оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги заявнику з підстав пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України у справі не є такою, якою закінчується розгляд справи, а тому вона підпадає під перелік ухвал, зазначених у частині четвертій статті 394 ЦПК України, у касаційному перегляді яких може бути відмовлено через необґрунтованість касаційної скарги.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (справа «Воловік проти України» VOLOVIK v. UKRAINE) від 06 грудня 2007 року).

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою та доповненням до касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель