РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судових засідань Бондар С.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 4 Жмеринського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом,

приходить до такого.

Позиція позивача.

Позивач ОСОБА_2 20 лютого 2019 року звернулася до суду з цим позовом і вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_3 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина у виді права на земельну частку (пай), площею 2,52 в умовних кадастрових гектарах на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0441584. На момент смерті спадкодавця з нею проживав та був зареєстрований її чоловік та батько позивача - ОСОБА_6 . Позивач вказує, що вона здійснила поховання матері, допомагала батьку поратись по господарству, вступила у фактичне володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Могилів-Подільський Вінницької області помер батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина у виді права на земельну частку (пай), площею 2,52 в умовних кадастрових гектарах на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0441585; пайового фонду майна КСП «Дружба» АДРЕСА_3 Вінницької області, частка якого визначена розміром 2322,0 грн або 0,00112 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ У НОМЕР_4, виданого Кармалюківською сільською радою 3 липня 2001 року; внесків з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в філії Жмеринського відділення Ощадбанку №2910/016 на особових рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_8 та належали спадкодавцю на підставі ощадних книжок, виданих цією ж філією відділення Ощадбанку на загальну суму 7845,20 грн. Батько позивача часто хворів, і хоча був зареєстрований в АДРЕСА_3, фактично проживав біля позивача по АДРЕСА_1 , де і зрештою помер.

Позивач здійснила поховання батька, вступила у фактичне володіння спадковим майном, розпорядилась предметами вжитку. Будинок батьків позивач разом з братом ОСОБА_6 продала сусідам в 2003 році, розділивши гроші порівну. Після смерті батька позивача його спадкоємцями за законом були позивач та її брати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Позивач вважала, що вона в силу статей 548, 549 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті батьків. Для оформлення своїх спадкових прав позивач звернулась до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не своєчасно, тобто не в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, звернулась із такою заявою. Крім цього, позивач дізналася, що її брат ОСОБА_7 оформив свої спадкові права після смерті батьків, заволодівши всім спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, а відповідачі по справі є його спадкоємцями та категорично не визнають право позивача на вищевказане майно, вважають, що ОСОБА_7 правомірно успадкував усе спадкове майно після ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. У зв`язку з вищевикладеним позивач просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батьків (а.с.2-4).

В подальшому, уточнивши свої позовні вимоги, позивач просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батьків; визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 квітня 2007 року, які були видані на ім`я ОСОБА_7 ; визнати за нею право власності на 1/2 частину земельних часток (паїв), які залишилися після смерті її батьків, а також на 1/2 частину пайового фонду майна КСП «Дружба» та 1/2 частину внесків з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в філії Жмеринського відділення Ощадбанку №2910/016 на особових рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_8 (а.с.128-131).

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала копії свідоцтв про смерть ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , копію свого свідоцтва про народження, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, копію свідоцтва про розірвання шлюбу, довідки виконавчого комітету Кармалюківської сільської ради Жмеринського району, довідку ЖБК «50-ти річчя Жовтня» м. Могилів-Подільський, інформацію відділу у Жмеринському району Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, представила трьох свідків.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_8 позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити з наведених вище підстав.

Позиція відповідачів.

У своїх відзивах на позов відповідачі позов не визнали повністю. Вказали, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 7 квітня 2007 року ОСОБА_7 оформив свої спадкові права на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_6 .. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Відповідач ОСОБА_3 як його дружина та відповідач ОСОБА_4 як його донька є його спадкоємцями першої черги за законом. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 3 квітня 20019 року ОСОБА_3 оформила свої спадкові права на земельну ділянку, площею 1,7338 га кадастровий номер :04:001:0466 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району. Тому відповідачі вважають, що будь-яких підстав для задоволення позову немає (а.с.43а-45, 56-58).

На підтвердження своїх заперечень відповідачі надали копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 квітня 2007 року, яке було видано на ім`я ОСОБА_7 , копії витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 квітня 2019 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В судові засідання відповідачі не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, просили повністю відмовити в задоволенні позову.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Справа передана до провадження судді Могилів-Подільського міськрайонного суду 20 лютого 2019 року, що видно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.21).

Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 25 лютого 2019 року справу було передано до Жмеринського міськрайонного суду у зв`язку із непідсудністю її Могилів-Подільському міськрайонному суду (а.с.27).

Справа передана до провадження судді Жмеринського міськрайонного суду 27 березня 2019 року, що видно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.33).

Ухвалою від 11 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.39).

Ухвалою від 17 травня 2019 року витребувано копії спадкових справ після померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду (а.с.75).

Ухвалою від 14 червня 2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку із ненадходженням копій спадкових справ (а.с.88).

Ухвалою від 11 липня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.114).

Ухвалою від 6 вересня 2019 року позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку із не усуненням недоліків (а.с.124).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року ухвалу Жмеринського міськрайонного суду від 6 вересня 2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду (а.с.160-161).

Ухвалою від 12 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.166).

Ухвалою від 24 грудня 2019 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду (а.с.172).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин.

Досліджуючи факти та питання права, що лежать в основі спору, суд встановив, що відповідно до копій свідоцтв про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Могилів-Подільський Вінницької області, а ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_3 Вінницької області (а.с.6, 7).

Згідно з копією свідоцтва про народження, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_3. Батьками її вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя 10 лютого 1965 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище з « Мукомел » на « Лозінська » (а.с.9).

Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу, 27 серпня 2002 року позивач розірвала шлюб з ОСОБА_10 та залишила собі прізвище « Лозінська » (а.с.10).

Відповідно до копії довідки виконкому Кармалюківської сільської ради від 13 травня 2002 року №2.19/155 ОСОБА_5 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала і булла прописана в АДРЕСА_3. Похованням покійної займалась її донька ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно з довідками виконкому Кармалюківської сільської ради від 20 листопада 2017 року та 14 березня 2018 року, відповідно до записів в погосподарській книзі том 6 (1961-1963 роки), особовий рахунок № 278 , проживали та були зареєстровані ОСОБА_6 , 1918 року народження, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.12, 14).

На день смерті ОСОБА_5 разом із нею проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно із записом в погосподарській книзі №3, особовий рахунок № 191 , разом із ОСОБА_6 на час відкриття спадщини ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.13).

ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зареєстрований в АДРЕСА_3, але фактично проживав на день смерті в АДРЕСА_1 . Спадщину після його смерті прийняла дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_7 , які вступили у володіння майном ОСОБА_6 , розпорядилися його майном в 2003 році (а.с.15).

Згідно із записами в по господарській книзі (1996-2000 роки) №3, особовий рахунок № НОМЕР_9 , спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 були дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9, син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8, син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.16).

Відповідно до довідки ЖБК «50 річчя Жовтня» м. Могилів-Подільський з 2002 року ОСОБА_6 проживав під час важкої хвороби біля своєї дочки ОСОБА_2 , яка доглядала його до самої смерті за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.17).

Згідно з інформацією відділу у Жмеринському районі Держгеокадастру у Вінницькій області від 30 листопада 2017 року, за померлими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рахуються земельні частки (паї) на території Кармалюківської сільської ради, площею по 2,52 умовних кадастрових гектарів вартістю 7457 грн на підставі сертифікатів про право на земельну частку (пай) серії ВН №0441584 та ВН№0441585 (а.с.18).

Відповідно до постанов нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори від 7 лютого 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв`язку із пропуском нею шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.19, 20).

Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 квітня 2007 року та витягів зі спадкового реєстру, брат позивача ОСОБА_7 успадкував усе майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.46-50).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 у виді земельної ділянки площею 1,7338 га, кадастровий номер якої :04:001:0466, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району (а.с.51).

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_3 зареєструвала своє право власності на вищевказану земельну ділянку (а.с.52).

В судовому засіданні були досліджені спадкові справи, заведені після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .. З цих спадкових справ видно, що 7 квітня 2007 року брат позивача ОСОБА_7 звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батьків. В своїх заявах нотаріусу Мукомел В .М. повідомив, що крім нього, спадкоємцем є також ОСОБА_13 .. Про наявність ще одної спадкоємиці - позивача - в заявах не йдеться. ОСОБА_13 подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батьків.

Таким чином, ОСОБА_7 не повідомив нотаріуса про права своєї сестри на спадкове майно і у спадкував все майно, яке належало батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , на його ім`я були видані свідоцтва про спадщину за законом, які оскаржуються наразі позивачем (а.с.90-111).

Крім цього, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які проживають в АДРЕСА_3, які підтвердили, що позивач дійсно прийняла спадщину після смерті батьків шляхом вступу у фактичне управління майном, розпорядилась предметами домашнього вжитку померлих. До своєї смерті ОСОБА_6 жив у позивача в м. Могилів-Подільський, оскільки був важко хворий, за ним був необхідний постійний догляд.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також визнані відповідачем.

Надані позивачем всі докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову.

Юридична кваліфікація встановлених обставин.

Предметом позову являється нематеріальні вимоги про встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті її батьків, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом, які були видані на ім`я її брата ОСОБА_7 , недійсними, а також матеріально-правові вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки спадщина після смерті батьків позивача відкрилась до 2004 року, то підлягають застосуванню відповідні норми ЦК УРСР.

Згідно зі статтями 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На підставі довідок виконкому Кармалюківської сільської ради та показань свідків встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті своїх батьків шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Підстав не приймати до уваги ці докази у суду немає.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про нотаріат» ( в редакції станом на 7 квітня 2007 року) державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Аналогічні положення викладені в пункті 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, яка діяла на момент видачі свідоцтв брату позивача ОСОБА_7 , тобто станом на 7 квітня 2007 року.

З цього випливає, що у нотаріуса був відсутнім обов`язок з`ясовувати коло всіх можливих спадкоємців.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В даному випадку через умисні дії ОСОБА_7 , який не повідомив нотаріуса про наявність ще одного спадкоємця першої черги за законом, позивач була неправомірно та безпідставно позбавлена спадщини після смерті своїх батьків, яку вона прийняла відповідно до закону. Тому свідоцтва, які були видані на ім`я померлого ОСОБА_7 , слід визнати недійсними.

Відповідно до статті 5 ЗК України (в редакції 1990 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин першої, другої третьої та п`ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України, до земель сільськогосподарського призначення належить, зокрема, рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення, зокрема, особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) та від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19)).

При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тому суд вважає, що право позивача на спадкування належного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права на земельну частку (пай) підлягає поновленню. При цьому суд звертає увагу, що інформація про те, що покійний ОСОБА_7 зареєстрував своє право власності на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_5 , в матеріалах справи відсутня.

Земельна частка (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Дружба» АДРЕСА_3 Вінницької області, розміром 2,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_5 , право на пайовий фонд майна КСП «Дружба» села Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області, частка якого визначена розміром 2322,0 грн або 0,00112 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства та належала ОСОБА_6 - є правами спадкодавців, які переходять у спадщину до спадкоємців, які в свою чергу можуть їх реалізувати у встановленому законодавством порядку. Отже, захист права позивача на 1/2 частину об`єктів може бути реалізований через визнання за нею права на це майно. Такий спосіб захисту не пов`язаний із позбавленням позивача володіння майном, оскільки майно в натурі не виділено.

Належним способом захисту права позивача на внески з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в філії Жмеринського відділення Ощадбанку №2910/016 на особових рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_8 та які належали покійному ОСОБА_6 , буде визнання за нею права власності на 1/2 частину цих внесків, враховуючи, що гроші не є індивідуально-визначеним майном і в даному випадку такий спосіб захисту також не пов`язаний із позбавленням позивача володіння майном.

Що стосується земельної ділянки площею 1,7338 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:001:0466, яка розташована на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, то це майно є індивідуально визначене, відповідач ОСОБА_3 зареєструвала своє право власності на вказаний об`єкт, а значить в даному випадку вона є добросовісним набувачем.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на зазначене в разі задоволення вимоги власника про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстровано право власності на цю ділянку, суд витребовує останню на користь власника від указаної особи, а не зобов`язує таку особу повернути відповідну ділянку власникові. Отже, захист судом порушеного права на підставі віндикаційного позову полягає в реєстрації за дійсним власником його права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018, справа №183/1617/16).

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (пункт 146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14листопада 2018, справа №183/1617/16).

Висновки суду.

Отже суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні; відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права ухвалює рішення про задоволення позову частково, яке відповідає завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України щодо справедливого, неупередженого і своєчасного вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд вважає, що позивач повністю довів поза розумним сумнівом, що вона прийняла спадщину після смерті своїх батьків в порядку, що діяв на момент відкриття спадщини, шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Позивач була незаконно позбавлена права на спадкування майна після смерті її батьків, і таке право підлягає поновленню в спосіб, який буде найбільш ефективним, враховуючи специфіку спадкового майна.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений нею при поданні цього позову судовий збір в сумі по 768,40 грн з кожної (а.с.1, 126).

Керуючись статтями 12, 13, 77, 78, 141, 263, 264, 265, 315 ЦПК України, статтями 15, 16, 203, 215, 387 ЦК України, статями 5, 25, 116 ЗК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті своїх батьків ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_3 Вінницької області та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Могилів-Подільський Вінницької області.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 7 квітня 2007 року, видане державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області на ім`я ОСОБА_7 на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Дружба» села Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області, розміром 2,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату серії НОМЕР_7 , виданого Жмеринською районною державною адміністрацією 21 жовтня 1997 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 7 квітня 2007 року, видане державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області на ім`я ОСОБА_7 на спадкове майно, що складається із: права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Дружба» села Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області, розміром 2,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифікату серії ВН №0441585, виданого Жмеринською районною державною адміністрацією 21 жовтня 1997 року; права на пайовий фонд майна КСП «Дружба» села Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області, частка якого визначена розміром 2322,0 грн або 0,00112 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства та належала ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ У № НОМЕР_10, виданого Кармалюківською сільською радою 3 липня 2001 року; грошових внесків з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в філії Жмеринського відділення Ощадбанку №2910/016 на особових рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_8 та належали ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ощадних книжок, виданих цією ж філією відділення Ощадбанку.

Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частину земельної частки (паю) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Дружба» села Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області, розміром 2,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату серії НОМЕР_7 , виданого Жмеринською районною державною адміністрацією 21 жовтня 1997 року.

Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частину пайового фонду майна КСП «Дружба» села Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області, частка якого визначена розміром 2322,0 грн або 0,00112 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства та належала ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ У № НОМЕР_10, виданого Кармалюківською сільською радою 3 липня 2001 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину внесків з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в філії Жмеринського відділення Ощадбанку №2910/016 на особових рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_8 та належали ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ощадних книжок, виданих цією ж філією відділення Ощадбанку на загальну суму 7845,20 грн.

Витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки, площею, 1,7338 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :04:001:0466, яка розташована на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Зобов`язати державного реєстратора внести запис про державну реєстрацію про право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки, площею, 1,7338 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :04:001:0466, яка розташована на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі по 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп з кожної.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка АДРЕСА_3, громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 .

Представники позивача : адвокат Каріта Вікторія Вікторівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 759 від 30 липня 2012 року: адвокат Заболотна Ганна Валеріївна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №780 від 19 листопада 2012 року.

Відповідачі: ОСОБА_3 , громадянка України, АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 , громадянка України, АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя Костянтин Шепель