У Х В А Л А

іменем України

"13" лютого 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Тікетс Консолідатор» адвоката Анапріюка Андрія Сергійовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа 357/14702/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тікетс Консолідатор» до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 183 430,00 грн.

Ухвалою судді від 04.02.2019 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року постановлено закрити підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.02.2020 року. 04.02.2020 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 14.02.2020 року о 14 год. 00 хв.

12.02.2020 року представником позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Тікетс Консолідатор» адвоката Анапріюком Андрієм Сергійовичем, який діє на підставі ордеру, було подано до суду заяву про забезпечення вищевказаного позову, в якій останній просив застосувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на:

- на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

- на грошові кошти ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), що знаходяться на рахунках, відкритих в банківських або в інших кредитно-фінансових установах України на ім`я ОСОБА_1 в межах суми 183430,00 грн.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що з наявної у Позивача інформації, після подачі позовної заяви у справі № 357/14702/18 відповідач почав вчиняти дії, які полягають у відчуженні належного йому майна, метою яких є неможливість в подальшому виконання рішення суду, у разі його винесення на користь позивача. Оскільки з відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі МВС України, відповідач станом на 25.11.2018 року був власником двох транспортних засобів, а саме: автомобіля BMW645 CI 2004 року випуску та мотоцикла BMW S 100RR 2010 року випуску. Однак, станом на 05.02.2020 року у Єдиному державному реєстрі МВС України відсутня будь-яка інформація про транспортні засоби відповідача, а це у свою чергу дає підстави вважати, що ним вчиняються дії, спрямовані на відчуження його майна.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову до винесення рішення суду по даній справі може унеможливити його виконання в майбутньому.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що така заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; ншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановлені зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що між позивачем та відповідачем дійсно існує спір щодо суми коштів, які були отриманні відповідачем від позивача у якості авансового платежу на відрядження у розмірі 183 430,00 грн.

В заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_2 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 та на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, відкритих в банківських або в інших кредитно-фінансових установах України на ім`я ОСОБА_1 в межах суми 183430,00 грн., в зв`язку з його припущенням щодо імовірності утруднення виконання можливого рішення суду в майбутньому.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що відповідне майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Звертаючись до суду з відповідною заявою про забезпечення позову представником позивача ОСОБА_2 не зазначено та не надано відомостей щодо вартості майна, яке перебуває у власності відповідача ОСОБА_1 а саме: 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та не надано доказів того, що у відповідача наявні відкриті рахунки в банківських або інших кредитно-фінансових установах рахунки, та які кошти на них розміщені.

А це унеможливлює зробити висновок про співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Окрім того, посилання представника позивача в заяві про забезпечення позову на те, що відповідач був власником двох транспортних засобів, а саме: автомобіля BMW645 CI 2004 року випуску та мотоцикла BMW S 100RR 2010 року випуску, проте їх відчужив, не свідчить про намір відповідача ухилитись від виконання рішення в майбутньому, оскільки невідомо коли саме він їх відчужив та яка вартість цих транспортних засобів, а припущення про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, за вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вищезазначена заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючисьст.ст. 18, 157, 149-153, 258, 353-354 ЦПК України, ст. 124 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Тікетс Консолідатор» адвоката Анапріюка Андрія Сергійовича про забезпечення позову - відмовити повністю.

Копію ухвали направити представнику позивача.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов