ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/771/19Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/5/20 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 305010900
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Костів Х.Ю.

з участю представника приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"- Пушкар О.М., представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Коневалика А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 601/771/19 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.10.2019 р. за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега", третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 08.08.2016 р. на вулиці 107-ї Кременецької дивізії в місті Кременці, Тернопільської області трапилась дорожньо-транспортна пригода, під час якої зіткнулись автомобіль «Пежо Експерт» НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 , та транспортний засіб - скутер « Viper », під керуванням ОСОБА_6 . У результаті ДТП водій скутера і його пасажирка ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження та померли у медичному закладі. За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження № 0000478 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області від 30.09.2016 року вказане кримінальне провадження закрите у зв`язку із смертю підозрюваного ОСОБА_6

ОСОБА_1 зазначила, що унаслідок ДТП вона, як мати померлої ОСОБА_7 та опікун її трьох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримала майнову та моральну шкоду, яку відповідач відмовився відшкодувати добровільно. Вказала, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Пежо Експерт» НОМЕР_2 ОСОБА_5 згідно полісу АЕ6796454 була застрахована в ПАТ "Акціонерна страхова компанія «Омега». У березні 2019 р. вона повідомила відповідача про настання страхового випадку та в порядку, визначеному ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", подала заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, у розмірі не менше 52200 грн., що належить трьом малолітнім дітям загиблої, а також звернулась про виплату 17400 грн. моральної шкоди, заподіяної їй та трьом малолітнім дітям померлої ОСОБА_7 , і 17200 грн. відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Однак, ПАТ "Акціонерна страхова компанія «Омега» своїм листом повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Пежо Експерт» ОСОБА_5 не настала, оскільки винним в дорожньо-транспортній пригоді є водій скутера « Viper » - ОСОБА_6 .

Позивачка зазначила, що відмова у виплаті страхового відшкодування є незаконною, оскільки внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки загинула третя особа - її дочка, тому згідно вимог ч. 2 ст. 1188 ЦК України у даному випадку шкода підлягає відшкодуванню особами, які спільно її завдали незалежно від їх вини.

Представник відповідача - приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" Матвійчук З.В. в судовому засіданні в суді першої інстанції позовні вимоги не визнала, вказавши, що мотоцикл "Viper" підлягав державній реєстрації, оскільки він є транспортним засобом, тому шкода навіть у випадку відсутності номерних знаків підлягає відшкодуванню його власником - водієм ОСОБА_6 . Оскільки вина ОСОБА_6 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена, тому відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України він має нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок смерті ОСОБА_7 .

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання в суд першої інстанції не з`явився, хоч був належно повідомлений про розгляд справи, причини неявки не вказав.

Рішенням Кременецького районного суду від 11.10.2019 р. позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника, в розмірі 52200, 00 грн. Стягнуто з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , страхове відшкодування, пов`язане з заподіяною моральною шкодою, в розмірі - 17400,00 грн. Стягнуто з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, пов`язане з витратами на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 17200,00 грн. Стягнуто з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в суді у розмірі 8100,00 гривень. Стягнуто з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права. Страхова компанія зазначила, що суд при вирішенні спору не врахував ту обставину, що шкода внаслідок смерті ОСОБА_7 була завдана за участі двох транспортних засобів - мотоцикла "Viper" та автомобіля "Пежо". Тому відповідно до ст.1188 ЦК України, п. 36.3 ст. 36, підпункту "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода підлягає стягненню з ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" та з Моторного (транспортного) страхового бюро України ( далі МТСБУ). При цьому факт смерті водія мотоциклу "Viper" в результаті ДТП не є підставою для звільнення МТСБУ від виплати страхового відшкодування.

13.12.2019 представник позивачки подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега". Вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що завдана позивачу шкода підлягає стягненню з ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" та МТСБУ, оскільки згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність. Отже, у цьому випадку позивачка має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Тому висновок суду про стягнення шкоди з ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" відповідає вимогам закону. Крім того, у відзиві зазначено, що скутер « Viper », яким керував ОСОБА_6 , не є транспортним засобом, тому його цивільно - правова відповідальність не може бути застрахована, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення регламентної виплат саме МТСБУ. Також, представник позивачки у відзиві на апеляційну скаргу подав детальний розрахунок робіт щодо надання правничої допомоги ОСОБА_1 в апеляційному суді та долучив квитанцію про оплату за роботу адвоката на суму 2700 грн.

19.12.2019 р. ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" подало відповідь на відзив, указуючи, що скутер (мопед) "Viper", яким керував ОСОБА_6 , є транспортним засобом та підлягав державній реєстрації. Страхова компанія зазначає, що оскільки вина ОСОБА_6 у ДТП встановлена, він керував транспортним засобом, тому МТСБУ як орган, який здійснює виплату відшкодування у випадку завдання шкоди особою за відсутності договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, мала здійснити виплату страхового відшкодування позивачу.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представники сторін підтримали вказані доводи.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання в апеляційний суд не з`явився, хоч належно повідомлявся про розгляд справи. Як видно з матеріалів справи, у суді першої інстанції ОСОБА_5 судові повістки направлялись за адресою - АДРЕСА_1 і були доставлені адресату ( а.с. 64). Судова повістка, адресована ОСОБА_5 , про розгляд справи в апеляційному суді на 23.01.2020 року повернута, із зазначенням, що адресат за вказаною адресою не проживає. Судова повістка, адресована ОСОБА_5 , про розгляд справи в апеляційному суді на 13. 02. 2020 року також повернута у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі третьої особи ОСОБА_5 , який не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та відповідно до вимог ст.131 ЦПК України був належно повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що шкода позивачці заподіяна внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, тому особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Позивач має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців джерел підвищеної небезпеки разом, так і від будь-кого з них окремо.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом установлено, що 08.08.2016 р. на вулиці 107-ї Кременецької дивізії в місті Кременці Тернопільської області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо Експерт» НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 , та скутера «Viper», під керуванням ОСОБА_8 .

В результаті вказаної ДТП, водій скутера «Viper» та його пасажир ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, внаслідок чого померли у медичному закладі.

За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження № 0000478 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області від 30.09.2016 року кримінальне провадження № 0000478 закрито, у зв`язку із смертю підозрюваного ОСОБА_6 .

Цивільно - правова відповідальність водія автомобіля «Пежо Експерт» ОСОБА_5 була застрахована згідно полісу № АЕ6796454 у ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега".

Судом установлено, що ОСОБА_7 на день смерті проживала в селі Шпиколиси, Кременецького району з трьома неповнолітніми дітьми - дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочкою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до розпорядження Кременецької РДА від 27 вересня 2016 року № 488-од позивачка ОСОБА_1 призначена опікуном над дітьми померлої ОСОБА_7 .

Із матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2019 року представник позиваки ОСОБА_1 повідомив ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула дочка позивачки - ОСОБА_7 , та просив виплатити їй страхове відшкодування. Однак, страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування.

За загальним правилом, відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України).

Правовідносини у сфері страхування регулюються главою 67 Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 ст. 27 указаного закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п. 27.3. ст. 27)

У відповідності до п. 27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Із змісту апеляційної скарги видно, що наявність права на відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_7 , та відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у визначеному в позовній заяві розмірі ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" не оспорює. Також відповідач не оспорює наявності права у ОСОБА_1 на відшкодування понесених нею витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України указані обставини враховуються апеляційним судом при перегляді судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що шкода, заподіяна внаслідок смерті ОСОБА_7 , була завдана за участі двох транспортних засобів - скутера "Viper" та автомобіля "Пежо", тому підлягала стягненню з ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" та МТСБУ, не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Установивши, що шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діями ОСОБА_8 , який керував транспортним засобом "Viper", та ОСОБА_5 , який керував автомобілем «Пежо Експерт», цивільно - правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега", колегія суддів вважає, що позивачка на підставі частини другої ст. 1188 ЦК України, частини першої статті 1190 ЦК України має право вимагати виконання обов`язку щодо відшкодування шкоди в повному обсязі від відповідача.

Доводи, на які посилається відповідач у відповіді на відзив на апеляційну скаргу щодо віднесення скутера "VIPER", яким керував ОСОБА_6 , до категорії транспортного засобу - мотоцикла, у даному випадку не має правового значення, оскільки не спростує тої обставини, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок зіткнення двох джерел підвищеної небезпеки, тому ОСОБА_1 має право на стягнення шкоди із ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега". При цьому, ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" не заявляло клопотання про притягнення МТСБУ до участі в розгляді справі.

З матеріалів справи видно, що представник позивачки - адвокат Стефківський В.І. просить стягнути з ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" в користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу при розгляді справи в апеляційному суді у розмірі 2700 грн.

Згідно з частиною 1статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 - 6статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи видно, що представництво інтересів ОСОБА_1 у суді здійснюють адвокати адвокатського об`єднанням "Гранд Груп Партнерс" Стефківський В.І. та Коневалик А.В. (а.с. 35 - 37). Адвокатом Стефківським В.І. проведено розрахунок витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції. Надана правова допомога полягала у ознайомленні з апеляційною скаргою та з викладеною у ній правовою позицією, у пошуку судової практики по аналогічних справах, написання та подання відзиву, участі в суді. Загальна вартість наданих послуг із урахуванням витраченого часу при наданні правничої допомоги становить 2700 грн., які були оплачені ОСОБА_1 , що стверджується відповідною квитанцією про оплату від 12.12.2019 р. № 40671347

З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи, обсяг послуг, наданих адвокатом під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, витрачений час для надання правничої допомоги, колегія суддів вважає, що з ПАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2700 грн. судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Слід також врахувати, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачем не подано.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на сторону, яка їх понесла.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" - залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.10.2019 р. - залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати, які вона понесла за надану професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2700 грн. (дві тисячі сімсот гривень).

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на сторону, яка їх понесла.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 17 лютого 2020 р.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи