Справа № 147/1253/19
Провадження № 2/147/156/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Івасюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2 , який до смерті постійно проживав в с. Верхівка Тростянецького району Вінницької області. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, що складається з 1/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 . Станом на 15.04.1991 даний житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 , членами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Спадкоємцем майна ОСОБА_2 є позивач, інших спадкоємців немає. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на 1/3 частину житлового будинку оформити свої спадкові права через нотаріальну контору позивач немає можливості.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась та 01.09.2020 подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився та 01.09.2020 на адресу суду надійшла заява за підписом сільського голови, в якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності, заперечень проти визнання права власності немають.

З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд за правилом ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03.04.2007 Верхівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області (а.с.7).

Згідно з довідкою №691 від 11.09.2019 виданою виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на підставі ст. 1261 ЦК України є його дочка ОСОБА_1 , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном, вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.8).

Родинний зв`язок позивача ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.04.1960, в якому батьком ОСОБА_1 записаний ОСОБА_2 (а.с.12). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 12.04.1977 позивач змінила прізвище на ОСОБА_1 в зв`язку з одруженням (а.с.13).

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок на АДРЕСА_1 , виготовленим станом на 26.10.2010, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальна площа 52,7 кв.м, житлова площа 33,8 кв.м, допоміжна площа 18,9 кв.м (а.с.14-16).

Згідно з виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 житловий будинок на АДРЕСА_1 , особовий рахунок господарства № НОМЕР_4 відноситься до суспільної групи колгоспний двір; голова двору ОСОБА_2 , 1935 року народження, члени ОСОБА_7 , 1936 року народження, ОСОБА_4 , 1965 року народження (а.с.29).

Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до п.п.а п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, був наділений правом власності на майно колгоспного двору, а саме на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Оглянувши спадкову справу №274/07р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_1 26.06.2007 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.73), інші спадкоємці відмовились від належної їм частки у спадщині на користь позивача (а.с.73-75). Частину спадкового майна, позивач оформила на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.91,106).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Середи Н.М. від 22 серпня 2020 року за №318/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

Згідно з п.3.1. Листа ВССУ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Таким чином, оскільки встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, а її права на майно оспорюються з підстав відсутності правовстановлюючих документів, позов слід задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Керуючись ст.120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 328, 392, 1216, 1268, 1269 ЦК України ст. ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , 1960 року народження, РНОКПП НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, в порядку визначеному п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в 30 - денний строк з дня проголошення рішення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення протягом тридцяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне ім`я сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України: серія НОМЕР_6 , виданий Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 14 червня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач - Верхівська сільська рада Тростянецького району Вінницької області, місцезнаходження: с. Верхівка, вул. Шкільна, 61 Тростянецького району Вінницької області, 24350, , КОАТУУ .

Суддя А.М. Мудрак