КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 381/2650/19

провадження № 22-ц/824/9907/2020

01 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2020 року в складі судді Осаулової Н. А. ,

встановив:

19.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2017 року змінено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено її місце проживання за місцем проживання та реєстрації батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року звільнено ОСОБА_1 з 21 червня 2017 року від сплати аліментів, стягнутих за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 14.12.2017 року.

На підставі вказаного судового рішення видано виконавчий лист.

Відповідно до розрахунку державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, затвердженого начальником відділу 10.06.2019 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 14.12.2017 по 10.06.2019 становить 40 957 грн 23 коп.

Загальна сума пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, складає 119 186 грн.

Оскільки відповідач не сплачує аліменти, у відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, просив стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 40 957 грн 23 коп.

Рішенням Фастівського міжрайонного суду Київської області від 25 травня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 40 957 грн 23 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У червні 2020 року ОСОБА_2 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року у справі № 381/4642/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання дитини набрало законної сили лише 18 лютого 2020 року, після винесення постанови Київського апеляційного суду в провадженні №22-ц/824/1424/2020.

В подальшому, 06.04.2020 вона сплатила заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 68 470,68 грн, а тому її відповідальність у виді сплати пені не настала.

Зазначила, що заборгованість ОСОБА_1 перед нею зі сплати аліментів становить понад 160 000 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справиапеляційним судом проведено без виклику учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив звільнити його від сплати аліментів, призначених за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року на користь ОСОБА_2 та стягнути аліменти з останньої на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 грудня 2017 року.

У липні 2018 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах, пені за прострочення сплати аліментів та інфляційних втрат.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року (справа №381/4642/17) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Фастівської міської ради про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_1 починаючи з 21 червня 2017 року від сплати на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до виповнення дитини повноліття, які підлягали до стягнення за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 14 грудня 2017 року. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про стягнення заборгованості по аліментам, пені за прострочення сплати аліментів та інфляційних втрат по несплаченим аліментах відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період із 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 604,81 грн пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 12-15, 115-124).

Постановою державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Майданюк І. А. від 08 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 381/4642/17, виданого 04.02.2019 Фастівським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину (а. с. 9).

Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 10 червня 2019 року склала 40 957,23 грн (а. с. 10-11).

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума неустойки (пені) за період з грудня 2017 року по травень 2019 року становить 119 186 грн.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 40 957 грн 23 коп., суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2017 року по червень 2019 року існувала на час звернення до суду з даним позовом, боржник була обізнана зі змістом судового рішення про стягнення з неї аліментів на утримання дитини та знала про свій обов`язок щодо їх сплати, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти з незалежних від неї причин відповідач не надала, а тому суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно розрахунку державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 10.04.2020, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 14.12.2017 по березень 2020 року становила 68 470,68 грн; 06.04.2020 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 68 470,68 грн. Станом на 01.04.2020 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а. с. 131-132 ).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується таким чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно враховувати, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення обчислюється з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що рішення суду про щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини набуло законної сили лише 18 лютого 2020 року, а тому відповідальність за прострочення сплати аліментів за рішенням суду у виді стягнення неустойки (пені) могла бути покладена на відповідача лише за період з 01 березня 2020 року до дня їх фактичної сплати 06 квітня 2020 року.

Проте, таких вимог по справі заявлено не було.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у виді неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів починаючи з грудня 2017 року.

При вирішенні питання щодо відповідальності відповідача за прострочення сплати аліментів, колегія суддів враховує наступне.

Судом встановлено, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в межах суми платежу за один місяць підлягало негайному виконанню.

З огляду на те, що судове рішення у вказаній частині було фактично виконано боржником лише 06 квітня 2020 року, наявні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності у виді стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів лише за січень 2019 року за період з 01 лютого 2019 року до дня їх фактичної сплати 06 квітня 2020 року, що становить 10 135,10 грн, виходячи з такого розрахунку: 2 357 грн ( сума заборгованості) х 430 (кількість днів прострочення) х1%.

З урахуванням тієї обставини, що сума неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, остання підлягає стягненню в розмірі 2 357 грн.

Відсутність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів станом на момент розгляду справи не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення неустойки (пені) в сумі 2 357 грн, оскільки остання допустила прострочення виконання судового рішення, яке підлягало негайному виконанню.

Обставина існування заборгованості у позивача перед відповідачем зі сплати аліментів не була предметом розгляду в даній справі та не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення суми стягнення з 40 957 грн 23 коп. до 2 357 грн. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Підлягають компенсації ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 086,21 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (1 152,60 грн х 94,24 % ( розмір задоволених вимог).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2020 року змінити в частині визначення суми стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Зменшити суму неустойки (пені), що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 40 957 грн 23 коп. до 2 357 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 086,21 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк