Справа № 184/1115/20
Номер провадження 2/184/336/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Територіальна громада м. Покров - виконком Покровської міської ради Дніпропетровської області «про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме комунальною квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що вона користується комунальною квартирою АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 вона звернулась з клопотанням до виконкому перевести особисті рахунки по квартирі на своє ім`я. Один із синів колишнього чоловіка - ОСОБА_2 , починаючи з 2001 року і по теперішній час в квартирі не проживає та не користується нею. Тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.

Представник Територіальної громади м. Покров - виконком Покровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу у відсутності їх представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 04.11.1997 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був розірваний (а.с.5).

Витягом з рішення №334 від 23.08.2006 року підтверджується, що у зв`язку з вибуттям головного квартиронаймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 згідно рішення суду,за згодою членів сім`ї, що проживають в квартирі, визнано наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення його дружину ОСОБА_1 з переоформленням на її ім`я особового рахунку № НОМЕР_2 (а.с.6).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а.с.7).

Із долучених до матеріалів справи акту МКП «Житлкомсервіс» 363 від 07.05.2020р. слідує, що по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований, але з 2001 року не проживає (а.с.8).

Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, статтею 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців».

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Як зазначає у своєму позові ОСОБА_1 , оскільки за вищевказаною адресою відповідач не приживає, у неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але фактично нараховуються на зареєстрованих у жилому приміщені осіб, чим об`єктивно порушуються її права. Також вона не може реалізувати своє право на отримання житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме комунальною квартирою АДРЕСА_1 .

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 81, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Територіальна громада м. Покров - виконком Покровської міської ради Дніпропетровської області «про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням» - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме комунальною квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 31.08.2020 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш