Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2020 Справа №607/4934/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Мотиль Б.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на дитину за період із 01.12.2018 р. по 14.03.2020 р. у сумі 50 930,85 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 811 525 грн. 61 коп.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У даному шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року, змінено розмір аліментів, визначений рішення суду від 20 лютого 2007 року та зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. Однак, вказане судове рішення ОСОБА_3 не виконує, аліментів на утримання сина із 2007 року не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка, станом на 14.03.2020 р. становить 50 930 грн. 85 коп. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при несплаті аліментів позивачка має право вимагати стягнення неустойки (пені), яка, за період із 01.12.2018 року по 14.03.2020 року, становить 811 525 грн. 61 коп.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подавав.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 14 червня 2007 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області).

У даному шлюбі у сторін народилась одна дитина: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 11.02.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2007 року вирішено стягувати із ОСОБА_3 в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісяця, пчинаючи із 29 січня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

В порядку виконання вказаного рішення суду, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 27.02.2007 року видано виконавчий лист №2-1135/07, який перебуває на виконанні у Борщівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

14 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким змінено розмір аліментів, визначений рішення суду від 20 лютого 2007 року та зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття.

Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку заборгованості по аліментах, наданого державним виконавцем Борщівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бей М.М., станом на 01.03.2020 р. за ОСОБА_3 рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 46 451,85 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає із позивачем ОСОБА_2 та перебуває на повному її утриманні.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Оскільки відповідачем не надано доказів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки.

В позовній заяві позивач надала розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, який перевірений судом.

Зазначений розрахунок пені відповідає правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, відповідно до якої пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідно до розрахунку позивача розмір пені за період несплати відповідачем аліментів - за період із 01.12.2018 року по 14.03.2020 року, становить 811 525 грн. 61 коп.

Однак, враховуючи вимоги ст. 196 Сімейного кодексу України, до стягнення підлягає сума неустойки (пені), яка не повинна перевищувати 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, яка складає в даному випадку 46 451 (сорок шість тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн. 85 коп.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення пені у сумі 46 451 (сорок шість тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн. 85 коп., яка не перевищує сумі заборгованості відповідача по сплаті аліментів.

Крім цього, суд вважає. що вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментах за період з 01.12.2018 року по 14.03.2020 року у розмірі 50 930,85 грн. не підлягають до задоволення, оскільки суму зазначеної заборгованості визначено державним виконавцем в порядку виконання судового рішення, а тому вона підлягає стягненню виключно у порядку передбаченим Законом України «Про виконавче провадження». Відтак, суд не вправі стягувати заборгованість по аліментах, яку уже нараховано державним виконавцем на підставі ухваленого судового рішення, оскільки у такому випадку може відбутись подвійне її стягнення.

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст. 196 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 пеню за не сплату аліментів за період з 20.02.2007 року по 14.03.2020 року в розмірі 46 451 (сорок шість тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн. 85 коп.

У решті вимог, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 14 серпня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан