Справа № 342/1307/19
Провадження № 2/342/113/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луківської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Луківської сільської ради, ОСОБА_2 , в якому просить: встановити факт родинних відносин, визначивши, що вона є рідною онукою ОСОБА_3 , 1921 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , 1920 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивувала тим, що від народження постійно проживала разом зі своїми батьками у житловому господарстві по АДРЕСА_1 . Вони жили з бабусею ОСОБА_3 та дідусем ОСОБА_4 (по батьковій лінії), яким фактично належало житлове господарство. Право власності на вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстроване не було. Дане житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м., літньої кухні, комори, стайні, стодоли, чотирьох сараїв, вбиральні, колонки питної, огорожі та вимощення. Будівництво житлового будинку здійснено у 1958 році, господарські будівлі будувалися протягом 1965-1989 років. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0.25 га. Ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 84900 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час смерті дідуся ОСОБА_4 разом з ним у житловому господарстві по АДРЕСА_1 проживали: його дружина, бабуся позивачки - ОСОБА_3 , позивачка та її дочка ОСОБА_5 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка вона не отримала. На час смерті ОСОБА_3 разом з нею у житловому господарстві по АДРЕСА_1 проживали: позивачка та її дочка ОСОБА_5 . Як дідусь, так і бабуся при житті висловили бажання про те, щоб позивачка успадкувала житлове господарство, однак заповітне розпорядження з цього приводу не зробили. Їхнім спадкоємцем першої черги за законом був би батько позивачки ОСОБА_6 , однак він раптово помер внаслідок серцевого нападу 21 червня 1992 року. Згідно вимог ч.2 ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час смерті спадкодавця ОСОБА_3 , онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем: вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті дідуся та бабусі за правом представлення. За її заявою після смерті ОСОБА_4 була зведена спадкова справа № 282, позивачка 29 березня 2001 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну дідові земельну частку (пай). За заявою позивачки після смерті ОСОБА_3 була зведена спадкова справа № 281, позивачка 29 березня 2001 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну бабці земельну частку (пай). Проте, державний нотаріус відмовила позивачці у видачі документів на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючих документів на це майно у спадкодавця. Технічним паспортом на житловий будинок доводиться, що будівництво житлового будинку здійснено у 1958 році, господарські будівлі будувалися протягом 1965-1989 років. Право власності на це майно не зареєстроване. Позивачка є рідною онукою спадкодавця ОСОБА_3 . Однак, у документах, якими доводяться родинні відносини між ними, існують розбіжності в написанні прізвища, виправити які поза судовим шляхом неможливо. Так, згідно свідоцтва про народження позивачка ОСОБА_1 , її батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу 26.04.1995 року позивачка змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Батько позивачки згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 , його батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Свідоцтва про смерть баби і діда, які виписувалися на підставі їхніх паспортів, були виписані на прізвище « ОСОБА_1 ». З довідки Луківської сільської ради № 334 від 03.10.2019, яка видана на підставі погосподаської книги, теж вбачається, що батько і мати позивачки мають прізвище « ОСОБА_1 », а дід та баба - « ОСОБА_1 ». У зв`язку з розбіжностями в написанні прізвищ батьків позивачки, діда та баби, які давно померли, позивачка змушена звернутися до суду. Встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем має для позивачки юридичне значення, так як є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Представник Луківської сільської ради в судове засідання не з`явився. Луківська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, заслухавши вступне слово позивачки, пояснення свідка ОСОБА_10 , дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25 квітня 1975 р. Луківською сільською радою Городенківського району, встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , запис за № 8 від 25 квітня 1975 р. в книзі реєстрації актів про народження. Позивачка при укладенні шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », запис № 5 від 26 квітня 1995 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Луківської сільської ради.

Копією повторного свідоцтва про народження батька позивачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_3 , виданого 11 серпня 1964 р. Городенківським р/б ЗАГС стверджується, що його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , запис за № 12 від 21 червня 1946 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 77 років в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 2 від 14 січня 1998 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 22 березня 2001 р. відділом РАГС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 березня 2001 р. державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 339, вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його внучка - позивачка ОСОБА_1 , жителька с. Лука Городенківського району.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 11 від 22 травня 1998 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 22 березня 2001 р. відділом РАГС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 березня 2001 р. державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 338, підтверджується, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її внучка - позивачка ОСОБА_1 , жителька с. Лука Городенківського району.

Приймаючи до уваги те, що прізвище ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в різних документах записано як «ОСОБА_2» (в свідоцтві про народження батька позивачки), так і « ОСОБА_3 » (в свідоцтві про їх смерть, свідоцтвах про право на спадщину за законом), а також співзвучність прізвищ « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 », ідентичність імені та по батькові спадкодавців, тому суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , 1921 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як онукою та бабою, а також ОСОБА_4 , 1920 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як онукою та дідом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , житель с. Корнів суду пояснив, що позивачка ОСОБА_1 є рідною сестрою його дружини. На той час, як він одружувався з ОСОБА_3 , її батько вже помер. Батьки його покійного тестя, відповідно дід і баба його дружини: ОСОБА_14 і ОСОБА_3 , були живі, жили в с. Лука; з ними разом жила сестра дружини - позивачка ОСОБА_1 .

Про те, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 22 червня 1992 р. Луківською сільською радою, запис за № 9 від 22 червня 1992 р. в книзі реєстрації актів про смерть.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_6 помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) ОСОБА_6 , 1946 р.н., проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 ; разом з ним проживали та були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , 1975 р.н., дружина ОСОБА_2 , 1949 р.н., батько ОСОБА_4 , 1920 р.н., мати ОСОБА_3 , 1921 р.н, що стверджується довідкою № 335, виданою 03.10.2019 виконкомом Луківської сільської ради.

Про те, що ОСОБА_6 , 1946 року народження, та ОСОБА_2 , 1949 року народження, були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , виданого Луківською сільською радою Городенкіського району, запис за № 2 від 30 січня 1969 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження.

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли в рiвних частках його спадкоємці першої черги за законом, які проживали з померлим на день його смерті: батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та його дочка - позивачка ОСОБА_1 , та дружина померлого - відповідачка ОСОБА_2 , якій 11 липня 2012 р. державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1088, на грошові кошти з процентами в ВАТ Державний ощадний банк України ТВБВ № 6342/027 філія Городенківського району Івано-Франківської області, що належали померлому на підставі довідки № 885 від 09.04.2008 (спадкова справа № 345/2001).

Дідусь позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Баба позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок їх смерті відкрилася спадщина. Про те, що на день смерті кожного з них позивачка ОСОБА_1 , 1975 року народження, була зареєстрована та проживала разом з ними в АДРЕСА_1 , свідчать видані виконкомом Луківської сільської ради довідки: № 323 від 03.10.2019, № 365 від 28.10.2019.

Ч.2 ст. 529 ЦК УРСР визначає, що онуки i правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час вiдкриття спадщини немає в живих того з їх батькiв, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порiвну в тiй частцi, яка належала б при спадкоємствi за законом їх померлому родителю.

Оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не було в живих їх сина, одночасно батька позивачки, ОСОБА_6 , тому позивачка ОСОБА_1 , прийняла спадщину за правом представлення.

Копією спадкової справи № 272/2001, наданою суду державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори стверджується, що 29 березня 2001 р. спадкоємцю померлого ОСОБА_4 внучці ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 34:45 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 339.

Копія спадкової справи № 273/2001 Городенківської районної державної нотаріальної контори підтверджує, що 29 березня 2001 р. спадкоємцю померлої ОСОБА_3 внучці ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 34:45 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яке зареєстроване в реєстрі за № 338.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2126/02-31 від 25 жовтня 2019 р. позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 9124 від 09.10.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 10.10.2019, вбачається, що житловий будинок збудований в 1958 р., господарські будівлі та споруди - збудовані в 1965, 1974, 1981, 1985, 1988, 1989 роках. Їх ринкова вартість станом на 25.10.2019 становить 84900 грн., що стверджується звітом про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». За даним житловим будинком рахується земельна ділянка площею 0,6000 га, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,3500 га, що стверджується довідкою № 322, виданою 03.10.2019 виконкомом Луківської сільської ради.

Довідка виконкому Луківської сільської ради № 334 від 03.10.2019 свідчить, що житловий будинок в АДРЕСА_1 , зареєстрований у виконкомі місцевої ради; станом на 15.04.1991 в даному господарстві були зареєстровані: ОСОБА_17 ,1975 р.н., ОСОБА_6 , 1946 р.н., ОСОБА_2 , 1949 р.н., ОСОБА_4 , 1920 р.н., ОСОБА_3 , 1921 р.н. Із довідок виконкому Луківської сільської ради № 13 від 08.01.2020 та № 298 від 01.10.2019 випливає, що житловий будинок в АДРЕСА_1 , не є колгоспним двором; рік побудови житлового будинку - 1958.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 фактично успадкувала вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Ч.3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 525, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 206, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , 1921 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як онукою та бабою.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , 1920 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як онукою та дідом.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 .

Місцезнаходження відповідача Луківської сільської ради - вул. Галицька, 70/2, с. Лука, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Місце проживання відповідачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складене 17.02.2020.

Суддя: Ничик Г. І.