Провадження №2/760/2213/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шереметьєвої Л.А.
за участю секретарів - Гак Г.М., Олех Ю.М.
позивача - ОСОБА_1
відповідача - ОСОБА_2
представника відповідача - Місевича О.З.
3-ї особи- ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, суд
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 16 315, 00 гр. матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок залиття належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 , та 10 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.
Посилається в позові на те, що 20 квітня 2016 року в зв`язку з халатним відношенням власників квартири АДРЕСА_2 при використанні сантехнічного обладнання сталося залиття її квартири АДРЕСА_3 , яка розташована поверхом нижче.
В результаті залиття було пошкоджено: кухня - стеля, кімната - стеля з багетом ручної роботи. Факт залиття підтверджується актом про залиття, складеним працівниками ЖЕД- 903 від 20 квітня 2016 року.
Добровільно відшкодувати завдану їй шкоду відповідач протягом тривалого часу відмовляється, а тому вона була вимушена звернутися до ТОВ «Аелєкон», яке діє на підставі Сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №199/18, виданого Фондом державного майна України 3 березня 2018 року, з метою встановлення розміру майнової шкоди.
Відповідно до незалежної оцінки розмір матеріального збитку, завданого їй пошкодженням квартири, складає 16 315 гр.
Крім матеріальної шкоди їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов`язаних із залиттям квартири, мешканці квартири АДРЕСА_4 постійно її ображають, не відчиняли двері працівникам ЖЕД-903 за її скаргами щодо визначення розміру матеріальних збитків.
Вона зазнала душевних страждань через збитки, завдані її майну, дискомфорті та погіршені самопочуття внаслідок випару вологи у квартирі, появи плісняви, що призвело до появи дискомфорту в повсякденному житті.
Відповідач не бажає добровільно відшкодовувати завдану шкоду, тому вона вимушена витрачати час на проведення обстеження квартири для з`ясування розміру завданої матеріальної шкоди, звертатися з позовом до суду за захистом, а тому оцінює завдану їй моральну шкоду в 10 000, 00 гр.
Виходячи з цього, просить задовольнити позов.
Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.
Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували.
Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначає, що дізнався про залиття та претензій позивачки до нього 31 травня 2019 року.
До цього моменту він не знав про факт залиття квартири позивачки, а також обставин залиття, так як ніхто його не попереджав і не запрошував бути присутнім при перевірці події залиття та складанні відповідного акту.
Відповідно він не був обізнаний про наявність до нього претензій з боку позивачки,а тому не погоджується з її твердженнями, що він відмовляється від відшкодування майнової шкоди.
Зазначає, що у нього виникли сумніви щодо події залиття, правильності складання акту про залиття, висновку про вартість завданої залиттям шкоди.
В наданому акті від 20 квітня 2016 року, затвердженому начальником ЖЕД №903, відсутні вказівки на обсяги робіт для проведення ремонтних робіт, висновки комісії про необхідність здійснення робіт тим, хто заподіяв шкоду, підписи мешканців квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , тобто його та позивачки.
Тобто, ні він, ні мешканці квартири не були повідомлені та ознайомлені з актом.
Крім того, в акті вказано, що ввідні вентилі в кв. №6 знаходяться в робочому стані, сантехнічне обладнання та трубопроводи в межах квартири в задовільному стані, протікань на час обстеження квартири не виявлено.
До того ж, при обстеженні квартири позивачки були виявлені сухі сліди залиття.
За таких обставин вважає незрозумілими висновки комісії про вину мешканців квартири АДРЕСА_4 у залитті.
В зазначеному акті не встановлено час та дату події, в результаті яких дій чи бездіяльності власника квартири АДРЕСА_4 виникло залиття та причинний зв`язок його дій (чи бездіяльності) із наслідками, що виникли.
Щодо висновку про вартість завданих збитків, виконаного ТОВ «Аелєкон», зазначив, що йому не надані копії документів, які підтверджують повноваження даного товариства на здійснення такого виду діяльності, немає калькуляції вартості проведення необхідних робіт та вартості матеріалів для усунення матеріального збитку, незрозуміло, звідки взялася така сума.
Виходячи з цього, просить у позові відмовити.
30 вересня 2019 року позивачка подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що у позовній заяві до суду вказана дата складання Акту залиття 20 квітня 2016 року, а вже у Акті вказана дата залиття 4 квітня 2016 року.
Зазначає, що вина мешканців, а саме власника квартири, полягає у тому, що була пошкоджена гнучка підводка до кухонної мийки, що стало причиною залиття.
Згідно даних, поданих з Центральної диспетчерської служби Солом`янського району м. Києва, отриманих представником відповідача, вона подала по телефону заявку про залиття квартири, по якій до її квартири підійшов слюсар ЖЕД-903 ОСОБА_4 .
Причина залиття стала відома слюсарю, коли він побачив пошкоджену гнучку підводку до кухонної мийки квартири АДРЕСА_4 , яка була зношена і не витримала тиску води.
Комісія 20 квітня 2016 року побачила сухі сліди залиття, бо за період з 4 квітня 2016 року по 20 квітня 2016 року в опалюваній квартирі стеля на кухні та в кімнаті підсохли, бо пройшов певний час.
Зазначає, що у акті вказано, що стелею на її кухні є гіпсокартонне покриття з вологостійкого гіпсокартону, який може певний час утримувати воду, тому не вся вода водночас зверху потрапила до стелі у кімнату, а потрапляла поступово. Вже через місяць стеля у кімнаті стала дуже мокрою, був неприємний запах і на стелі згодом почав утворюватись грибок.
Культивувати самостійно грибок на стелю у кімнаті вона не могла б.
Експерт ТОВ «Аелєкон», прочитавши акт обстеження від 20 квітня 2016 року, це зрозуміла і коли робила обстеження, побачивши на стелі грибок, зробила знімки стелі, додала їх до Звіту, вказала, які будівельні матеріали використовувати, щоб ліквідувати грибок.
Виходячи з цього, вважає обґрунтованими її вимоги.
Протокольною ухвалою суду від 4 грудня 2019 року до участі в справі було залучено в якості 3-ї особи ОСОБА_3 орендаря квартири АДРЕСА_4 на той час.
Третя особа в судовому засіданні проти позову заперечував.
Зазначив, що з 2015 року по листопад 2016 року проживав у зазначеній квартирі на підставі Договору оренди.
У 2016 році залиття квартири позивачки не було, він нічого такого не пам`ятає.
З приводу акту про залиття зазначає, що навесні 2016 року до квартири дійсно приходив слюсар ЖЕД- 903 для перевірки обладнання, оскільки в квартирі встановлена газова колонка.
При відвідуванні перевіряв сантехнічне обладнання, заглядав у ванну кімнату, кухню і пішов.
З урахуванням цього вважає претензії позивачки про залиття квартири в період проживання його сім`ї в квартирі АДРЕСА_4 безпідставними.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
За правилами ст. 1192 ЦК України урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
При цьому обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди.
Судом встановлено, що позивачка на підставі Договору купівлі-продажу від 4 грудня 1990 року є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9376392 від 13 вересня 2019 року.
Власником квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку є відповідач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 березня 2000 року.
На підставі Договору на тимчасове користування житловим приміщенням від 28 січня 2016 року, укладеним між відповідачем, ОСОБА_3 та військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, як платником, у квартирі АДРЕСА_4 проживав ОСОБА_3
4 квітня 2016 року сталося залиття належної позивачці квартири АДРЕСА_3 , про що 20 квітня 2016 року комісією ЖЕД-903 був складений Акт про залиття.
Згідно з даним Актом залиття квартири сталося з вини мешканців квартири АДРЕСА_4 у зв`язку з пошкодженням гнучкої підводки до кухонної мийки.
Відповідно до змісту Акту під час обстеження квартири АДРЕСА_3 виявлені сліди залиття:
- кухня: стеля 0,2 м. кв.(гіпсокартонове покриття, самовільно влаштоване мешканцями, сухі сліди залиття);
- кімната: стеля- 1,2 м. кв. (водоемульсійне пофарбування, багет ручної роботи, сухі сліди залиття).
/ а.с. 4; 41; 84 - 85 /
Відповідно до Звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого залиттям квартири АДРЕСА_1 від 12 квітня 2019 року, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , розмір матеріального збитку без урахування фізичного зносу становить 16 315 гр.,а з урахуванням фізичного зносу - 16 049, 00 гр.
/ а.с.18 59 /
Відповідно до п.п.2.3.5, 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, ОДС повинні вести в спеціальних журналах облік заявок на оперативне усунення несправностей і ушкоджень інженерного обладнання в квартирах, будівельних конструкціях та інших елементах будинків, протипожежного обладнання і контролювати терміни та якість виконання.
Заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження.
У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).
З Додатку до даних Правил вбачається, що в Акті про залиття має бути зазначено причини, встановлені при обстеженні, а також хто заподіяв шкоду, висновки і рекомендації комісії.
За змістом Додатку з Актом мають бути ознайомлені мешканці квартири, винні в залитті.
Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
В акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
3-я особа в судовому засіданні підтвердив, що навесні 2016 року квартиру дійсно відвідував сантехнік житлово-експлуатаційної організації,та перевіряв сантехнічне обладнання у ванній кімнаті та кухні.
Отже, Акт про залиття, складеного 20 квітня 2016 року вбачається, що він складений із додержанням процедури складення за участю представника належної житлово-експлуатаційної організації, відображені усі факти, що мали бути зазначені в ньому, а тому суд приходить до висновку, що акт відповідає вимогам, викладених у Правилах.
Таким чином, зазначений акт є належним та допустимим доказом, який не спростований відповідачем.
Крім того, з інформації Центральної диспетчерської служби Солом`янського району м. Києва вбачається, що 4 квітня 2016 року о 03.11 год. від мешканця квартири АДРЕСА_5 надійшла заявка за номером 1711804 щодо виклику слюсаря-сантехніка для обстеження квартири на предмет залиття.
За клопотанням сторони відповідача судом було витребувано від ЖЕД № 903 копію заяви позивачки від 18 квітня 2016 року, в якій викладено обставини залиття та підтверджено обстеження обох квартир сантехніком.
/ а.с. 82 83; 108 /
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
За таких обставин, залиття квартири позивачки та надані нею докази вини відповідача, як власника вище розташованої квартири, та враховуючи, що відповідач не довів відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати завдані позивачці залиттям квартири збитки.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я тощо.
За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
В абзаці 2 пункту 5 вище приведеної постанови Пленуму зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.
Позивачка довела задану їй шкоду, протиправність дій відповідача, як власника квартири, з якої мало місце залиття належної їй квартири, а також причинний зв`язок між ними, а відповідач, у свою чергу, не спростував і не довів відсутність своєї вини у завдані збитків позивачці.
Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивачки, тривале знаходження в стані стресу та зниження якості проживання, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди достатнім і необхідним буде стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн.
Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та 3-ї особи в судовому засіданні, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тобто, з точки зору закону доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Відповідач, заперечуючи проти самого факту залиття, своєї вини в цьому та розміру завданих позивачці збитків, будь-яких доказів, які б спростовували приведені позивачкою обставини, не надав, і до суду з клопотаннями про їх витребування, не звертався, клопотання про призначення експертизи не заявив.
3-я особа ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив відвідування квартири представником ЖЕД-903, хоч заперечував причину відвідин залиття квартири позивачки.
В свою чергу, причина відвідування квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 сантехніком після заяви позивачки від 4 квітня 2016 року про залиття, підтверджується заявою останньої в ЖЕД-903, витребуваної судом за ініціативою відповідача.
/ а.с. 108 /
Відповідач, заперечуючи правильність дій ЖЕД-903 при складанні Акту про залиття, викладених у ньому висновків про його вину в цьому, як власника вище розташованої квартири, не спростував.
Піддаючи сумніву Звіт про розмір завданої шкоди, будь-яких заходів для перевірки цих обставин не вживав і з будь-яким клопотаннями з цього приводу до суду не звертався.
Зі Звіту про розмір завданої шкоди залиттям квартири вбачається, що він виготовлений та підписаний оцінювачем ОСОБА_5 .
Оцінювач ОСОБА_5 має кваліфікацію за напрямом «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», а отже, має право надавати відповідні висновки та складати звіти.
Кваліфікація оцінювача підтверджена доданими до Звіту документами: Кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача МФ№8149 від 24 грудня2011 року, виданого Фондом державного майна України, а також Посвідченням про підвищення кваліфікації МФ № 10743-ПК від 05 липня 2018 року.
Крім того, ТОВ» Аелєкон», яке вона очолює, має всі сертифікати суб`єкта оціночної діяльності, які видані Фондом Державного майна України.
/ а.с. 55 58 /
За таких обставин приведені відповідачем заперечення судом не приймаються до уваги.
З пункту 3.2.7 договору, укладеного між відповідачем, 3-ю особою та платником, вбачається, що користувач, тобто, 3-я особа, зобов`язується відшкодувати збитки, завдані житловому приміщенню або майну інших мешканців будинку ним або членами його сім`ї.
Виходячи з цього, вказаний договір регулює відносини його сторін, якою позивачка не являється, а тому відповідач, як власник квартири, є тією особою, яка має відповідати перед позивачкою за заподіяну шкоду.
Крім невизнання позову по суті та своєї вини в залитті квартири позивачки, відповідач у процесі розгляду справи зробив заяву про застосування строків позовної давності.
Зазначає, що залиття мало місце 4 квітня 2016 року, до суду позивачка звернулася 15 квітня 2019 року, тобто з пропуском встановленого законом строку, що є підставою для відмови в позові.
Приведені позивачкою обставини в цій частині, викладені в заяві, не підтверджені доказами і не можуть бути підставою для поновлення цього строку.
Позивачка подала до суду заяву, в якій зазначила, що не пропустила строк для звернення до суду, оскільки 4 квітня 2016 року мало місце саме залиття, однак з чиєї вини воно сталося і хто має відповідати за завдані їй збитки залиттям квартири. стало вдомо лише після складання та отримання нею акта від 20 квітня 2016 року.
Крім того, вона є пенсіонеркою, в цей час мала проблеми зі здоров`ям, протягом 3-х років вимушена була відкладати кошти для проведення оцінки з метою звернення до суду.
Виходячи з цього, вважає, що строк для звернення до суду вона не пропустила.
Крім того, зазначила, що в разі непереконливості заяви, просить поновити цей строк.
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).
Комісією ЖЕД-903 при складанні Акту 20 квітня 2016 року було встановлено, що залиття сталося з вини мешканців квартири АДРЕСА_4 .
Виходячи з цього, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки щодо того, що про порушення її права саме відповідачем, до якого вона могла пред"явити позов, їй стало відомо 20 квітня 2016 року, та дотримання нею строків позовної давності при зверненні до суду.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Виходячи з цього та задоволення позову суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 768, 40 гр. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду, а також витрат, пов`язаних з оцінкою завданих збитків, у сумі 1 670, 00 гр.
Керуючись ст.ст. 15,16, 22, 23, 256, 257, 261, 267, 360, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК України, ст. ст. 4,12-13, 76 -81, 83, 141, 259-265, 268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_6 , ІН НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_7 , ІН НОМЕР_3 / 16 315, 00 гр. матеріальної шкоди та 3 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.
В решті позову відмовити.
Сягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_6 , ІН НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_7 , ІН НОМЕР_3 / 768, 40 гр. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 18 лютого 2020 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва