ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року

м.Суми

Справа №583/4891/19

Номер провадження 22-ц/816/1578/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

сторони справи:

позивач Охтирська міська рада,

відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Охтирської міської ради на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2020 року в складі судді Ярошенко Т.О., постановлене у м. Охтирка, повне судове рішення складено 15 червня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом у листопаді 2019 року, Охтирська міська рада просила стягнути з ОСОБА_1 50074,67 грн. збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 01.05.2018 року по 30.06.2019 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 31.05.2019 комісією з питань самоврядного контролю за використанням та охороною земель та в галузі будівництва Охтирської міської ради проведено обстеження земельної ділянки площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого встановлено, що на даній земельній ділянці розміщена належна відповідачу нежитлова будівля, яка не використовується ним для здійснення підприємницької діяльності. Оскільки документи, які посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою у відповідача відсутні, тому плата за користування земельною ділянкою за період з 01.05.2018 року по 30.06.2019 року ним не здійснювалась, чим заподіяно збитків територіальній громаді міста на загальну суму 50074,67 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2020 року в задоволенні позову Охтирської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з`ясування та недоведеність обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що рішенням Охтирської міської ради від 24.04.2018 року ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016 строком на 10 років та зобов`язано укласти договір оренди цієї земельної ділянки, чого відповідач не зробив та без належної правової підстави за період з 01.05.2018 року по 30.06.2019 року використовував земельну ділянку, не сплачуючи орендну плату. Обставини використання земельної ділянки відповідачем обґрунтовуються фактом розміщення на цій ділянці належних йому нежитлових будівель. Крім того зазначається, що договір оренди спірної земельної ділянки з відповідачем згодом було укладено 10 березня 2020 року, що, на думку позивача, свідчить як про фактичне розташування належних відповідачу об`єктів нерухомості на земельній ділянці, так і про зволікання з укладенням договору, чого суд першої інстанції не врахував.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд з доводами апеляційної скарги не погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Охтирської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 275,2 кв.м для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 (а.с. 76).

Рішенням 45 сесії 7 скликання Охтирської міської ради від 24 квітня 2018 року № 1131-МР затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови та передано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку площею 0,1397 га по АДРЕСА_1 , строком на 10 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (КВЦПЗ 03.07 для виробництва та реалізації виробів із пластмаси), кадастровий номер :13:002:0016 (а.с. 75).

10.03.2020 року між ОСОБА_1 та Охтирською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016 по АДРЕСА_1 , строком на 10 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (КВЦПЗ 03.07 для виробництва та реалізації виробів із пластмаси) (а.с. 139-141), який був зареєстрований 04.06.2020 року (а.с. 142).

У п. 3 вказаного договору оренди земельної ділянки від 10.03.2020 року зазначено, що на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна капітальна забудова, а інші об`єкти інфраструктури відсутні.

Судом першої інстанції також було встановлено, що 31.05.2019 року комісією з питань самоврядного контролю за використанням, охороною земель та в галузі будівництва Охтирської міської ради проведено обстеження земельної ділянки площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обстеження встановлено, що на вказаній земельній ділянці розміщена нежитлова будівля, належна на праві власності ОСОБА_1 , яка не використовується для здійснення підприємницької діяльності. Документи, які посвідчують право власності або користування земельною ділянкою у ОСОБА_1 на дату проведення обстеження відсутні, про що складено відповідний Акт № 02-09/57 (а.с. 13-14).

Водночас, доказів розташування на земельній ділянці площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016 будь-яких об`єктів нерухомого майна матеріали даної цивільної справи не містять.

За результатами роботи комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам було складено акт про визначення збитків №02-09/34 від 10.07.2019 року, затверджений рішенням Охтирської міської ради № 81 від 24.07.2019 року, згідно якого було встановлено, що розмір збитків, завданих територіальній громаді міста внаслідок використання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016, розташованої по АДРЕСА_1 , без правовстановлюючих документів за 8 місяців 2018 року та 6 місяців 2019 року складає 50074,67 грн. (а.с. 45-49).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних, допустимих, переконливих доказів в обґрунтування позовних вимог, а додані до позовної заяви документи не підтверджують викладені у позові обставини, а саме, що об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :13:002:0016 площею 0,1397 га, по якій нараховано розмір збитків понесених позивачем, а тому суд не прийняв ці докази до уваги. Також суд вважав, що нежитлові приміщення в овочесховищі № НОМЕР_1 , 8, 9, загальною площею 275,2 кв.м., по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 , знаходяться на земельній ділянці площею 0, 1295 га, кадастровий номер :13:002:0013. Таки чином, суд не взяв до уваги розрахунок розміру збитків, завданих за використання земельної ділянки комунальної власності, грошова оцінка яких проведена на 2018-2019 роки, акт обстеження земельної ділянки від 31.05.2019 року № 02-09/57, які додано позивачем до позову у обґрунтування своїх вимог, оскільки вони не підтверджують викладені в позові обставини, не відповідають фактичним обставинам справи, а також розміру шкоди, а також не стосуються земельної ділянки, користувачем якої є відповідач, оскільки у його власності перебуває об`єкт нерухомості (нежитлове приміщення), розташований на іншій земельній ділянці.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду з огляду на таке.

За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина 1 ст. 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України).

Водночас, відповідно до змісту ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Зважаючи на положення ст. 125 ЗК України, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно вказаних норм закону, обов`язок по вчиненню дій, направлених на оформлення документів покладається саме на орендаря, зокрема, звернення до ради з відповідною заявою про затвердження проекту землеустрою, а також з заявою і пакетом документів про розгляд питання щодо надання земельної ділянки в оренду.

Правовідносин щодо користування спірною земельною ділянкою у період з 01.05.2018 року по 30.06.2019 року ОСОБА_1 належним чином не оформлював. Зокрема, заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідач подав Охтирській міській раді 30.11.2016 року, проект землеустрою було затверджено позивачем 24.04.2018 року, а договір оренди земельної ділянки позивач і відповідач уклали 10.03.200 року.

Обґрунтовуючи предмет і підстави заявленого позову, Охтирська міська рада зазначала, що у період з 01.05.2018 року по 30.06.2019 року ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів використовував земельну ділянку площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016, підтверджуючи цю обставину тим, що на земельній ділянці розташована належна відповідачу на праві власності нежитлова будівля, яка ним не використовується для здійснення підприємницької діяльності.

Статтею 206 ЗК України та ст. 2 Закону України «Про плату за землю» визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Проте, враховуючи приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України (в разі набуття права власності на нерухоме майно до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача) не є правопорушенням відсутність зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника, тим більше, що доказів розташування на спірній земельній ділянці будь-якого належного відповідачу нерухомого майна матеріали справи не містять.

До моменту оформлення права оренди земельної ділянки відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Для кондиційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (ст. 1212-1214 ЦК України).

Такі висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018р. у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019р. у справі № 320/5877/17.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Вина заподіювача шкоди в кондикційних зобов`язаннях не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Як зазначалось вище, предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою.

Положеннями ст. 76, 78, 81 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вірно встановив суд першої інстанції на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна складова частина об`єкта нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення в овочесховищі № 7, № 8 та № 9, загальною площею 275,2 кв.м по АДРЕСА_1 дійсно з 26.11.2015 року зареєстровані за ОСОБА_1 , проте розташовані ці приміщення на земельній ділянці площею 0,1295 га, кадастровий номер :13:002:0013, тобто на сусідній із земельною ділянкою площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016, яку відповідач орендує з 10.03.2020 року у позивача.

Крім того, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна не містить відомостей про будь-яке нерухоме майно на земельній ділянці площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016, яка розташована по АДРЕСА_2 (а.с. 74).

Таким чином, обставини використання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1397 га, кадастровий номер :13:002:0016 у період з 01.05.2018 року по 30.06.2019 року без правовстановлюючих документів за ознакою розташування на цій ділянці належних відповідачу нежитлових приміщень овочесховища належними доказами не підтверджена, тобто не є доведеною у розумінні ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Інших доказів, які б підтверджували фактичне використання саме відповідачем земельної ділянки у спірний період матеріали даної цивільної справи не містять і міською радою не надані, тобто позивачем не доведено, що він був позбавлений можливості отримувати дохід від земельної ділянки до моменту фактичного укладення договору оренди з ОСОБА_1 10.03.2020 року та його реєстрації 04.06.2020 року у будь-який передбачений законом спосіб.

Доводи апеляційної скарги вже були предметом розгляду суду першої інстанції, який дав їм належну оцінку, зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм процесуального закону.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів керуючись ст. 375 ЦПК України визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Охтирської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина