Провадження № 2-о/328/61/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Погрібної О.М.,

за участі секретаря судового засідання Мацинської О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Токмак цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Залівного Іллі Олександровича, заінтересована особа Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Токмацького районного суду Запорізької області звернулась ОСОБА_1 в особі представника Залівного І.О. з заявою, зазначивши в якості заінтересованої особи Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення факту смерті, а саме, просила встановити факт смерті ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) уродженки с.Новобешеве Старобешевського району Донецької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Новобешеве Старобешевського району Донецької області, Україна.

В обґрунтування заяви вказано, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є дочкою ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території с. Новобешеве Старобешевського району Донецької області.

Родинні зв`язки заявника із ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про народження заявника, а саме ОСОБА_1 , в якому її мамою вказана ОСОБА_3 (серія НОМЕР_2 ) та свідоцтвом про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_6 , після укладення якого вона змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (серія НОМЕР_3 ).

Її мати ОСОБА_3 , відповідно до Довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 15 від 10.08.2020р.), яку надали заявнику в Центрі первинної медико-санітарної допомоги у Старобешевському районі, померла, причина смерті - Атеросклеротичний кардіосклероз.

Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; є) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_3 , заявником були отримані наступні документи: Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 , що видане 11.08.2020 року відділом запису актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції міністерства юстиції Донецької народної республіки, Довідка про причину смерті (до форми № 106/о № 15, що видається для погребіння) від 10.08.2020р. та Лікарське свідоцтво про смерть М15 від 10.08.2020року.

Однак, зазначені документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки їх було видано на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями".

У зв`язку з цим наявні документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації, актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було надано письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 (за вих. № 267/20.2-108 від 27.08.2020 року) із посиланням на те, що заявником пред`явлено документи, видані на окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Встановлення факту смерті особи необхідно їй для отримання допомоги на поховання та вступу в спадщину.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 02.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Залівной І.О. не з`явилися, представник заявника в заяві зазначив про розгляд справи без його участі та участі заявника.

Представник заінтересованої особи Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 02.09.2020 від начальника відділу надійшло клопотання, в якому вона просить розглянути справу без участі представника та винести рішення на розсуд суду.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення факту, якого вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такі факти іншим шляхом неможливо.

Серед юридичних фактів у ст. 315 ч. 1 п. 8 ЦПК України визначений факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як зазначено в ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Так, заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Розпорядження ВССУ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ», у зв`язку із проведенням АТО справи Старобешівського районного суду Донецької області підсудні Токмацькому районному суду Донецької області.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території с. Новобешеве Старобешевського району Донецької області.

Родинні зв`язки заявника із ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про народження заявника, а саме ОСОБА_1 , в якому її матір`ю вказана ОСОБА_3 (серія НОМЕР_2 ) та свідоцтвом про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_6 , після укладення якого вона змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (серія НОМЕР_3 ).

Мати заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років в с. Новобешево Старобешевського району Донецької області, причиною смерті є атеросклеротичний кардіосклероз, що вбачається з довідки про причину смерті №106/у № 13 від 10.08.2020 року.

З наданої заявником довідки №598 від 25.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 провела поховання ОСОБА_3 .

В заяві зазначено, що мати заявника померла в с. Новобешево Старобешевського району Донецької області, а саме на території, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, де ОСОБА_1 отримала свідоцтво про її смерть ( НОМЕР_4 ), однак отриманий документ перешкоджає їй скористатися законними правами про реєстрацію факту смерті для отримання свідоцтва про смерть, виданого державним органом України, оскільки він виданий на тимчасово окупованій території, де органи влади України не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Так, представник заявника звернувся до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з заявою про видачу свідоцтва про смерть, однак йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тих підстав, що ним на підтвердження факту смерті пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті», зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024, що підтверджується відмовою від 27.08.2020 № 267/20.2-108.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України).

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Село Новобешево Старобешевського району Донецької області визнано тимчасово окупованою територією відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, як виняток суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України свідоцтво про смерть від 11.08.2020 року НОМЕР_4 , виданого відділом РАЦС Старобешевського районного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, лікарняне свідоцтво про смерть за № 13 від 10.08.2020 (до форми № 106/о № 15 від 10.08.2020р.), згідно яких ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті атеросклеротичний кардиосклероз та довідку Мар`янівської сільської адміністрації Старобешевського району №598 від 25.08.2020.

Таким чином, суд вважає, що факт смерті ОСОБА_3 в певний час і при певних обставинах підтверджений.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з п.3.4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18 жовтня 2000 року № 52/5 судове рішення є підставою для реєстрації факту смерті особи, яка проводиться за місцем проживання заявника (ст. 257 ЦПК України) в державних органах запису актів цивільного стану.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог, тому задовольняє заяву Залівного І.О. в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту смерті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 18, 42, 81, 258-259, 263-265, 268, 272, 315-319, 430 ч. 1 п. 8 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Залівного Іллі Олександровича, заінтересована особа Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , яка булла зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженки с. Новобешеве, Старобешевського району Донецької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Новобешеве, Старобешевського району Донецької області, Україна.

Відповідно до ст.ст. 317 ч. 4, 430 ч. 1 п. 8 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 , виданий Старобешевським РВ УМВС України в Донецькій області 02.03.1999 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для кореспонденції АДРЕСА_2 ;

Представник заявника: адвокат Залівной Ілля Олександрович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ДН №5048, який діє в інтересах ОСОБА_8 на підставі ордеру серії ДН № 117491, адреса для надсилання кореспонденції: АДРЕСА_2 ), тел. НОМЕР_8 ;

Заінтересована особа: Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т. Металургів, 21, .

Повний текст рішення виготовлений 02.09.2020.

Суддя: