ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/53/20 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010900
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та сторін: представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - адвоката Фільварочної О.Б., відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/15258/19 за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та представника ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - адвоката Фільварочної Ольги Борисівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Грицай К.М., повний текст якого складений 25 жовтня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

у червні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь позивачів по 115 108 (сто п`ятнадцять тисяч сто вісім) гривень моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, в частині, що перевищує розмір страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "KIA Carens", р.н. НОМЕР_1 та рухаючись вул.Тарнавського м. Тернополя у напрямку перехрестя з вул. Київська, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . В результаті даної ДТП остання отримала несумісні з життям травми та померла на місці події. За фактом дорожньо-транспортної пригоди СУ ГУНП в Тернопільській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000419. Постановою від 29 грудня 2018 року дане кримінальне провадження закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Смертю ОСОБА_4 , її чоловіку - ОСОБА_1 та синам ОСОБА_5 , ОСОБА_2 спричинена моральна шкода. Моральна шкода спричинена ОСОБА_1 полягає у душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких він зазнав внаслідок раптової та передчасної загибелі своєї дружини. Усвідомлення того факту, що рідної людини вже немає серед живих стало для нього сильним ударом, завдало невимовного болю. Разом вони прожили більше 41 року, виховали двох синів та виправдано розраховували виховати внуків. Через душевний біль та гнітючі психологічні переживання погіршилось самопочуття та психічний стан ОСОБА_1 , його постійно супроводжує пригнічений настрій, депресії, погіршилось фізичне здоров`я, що не дозволяє повернутись до звичного способу життя. Крім того, моральна шкода, спричинена дітям померлої - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яка полягає у душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких вони зазнали внаслідок загибелі їх матері та протиправної поведінки щодо неї. Бачити мертвою свою рідну маму було надзвичайно болісним. Ніхто і ніколи більше не поверне її до життя. Через моральні страждання та гнітючі психологічні переживання погіршилось самопочуття та фізичне здоров`я ОСОБА_2 , він часто згадує матір живою. Усвідомлення непоправності втрати і трагічність обставин її загибелі лише посилюють душевні страждання та вимагають додаткових зусиль для відновлення звичного способу життя. Сильна туга заважає зосередитись ОСОБА_2 , призводить до зниження працездатності. Внаслідок порушення соціальної та особистої адаптації йому важко повернутись до звичного способу життя. Втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню. Моральну шкоду, спричинену смертю ОСОБА_4 , кожен із позивачів оцінює щонайменше у 130 000 гривень, що є лише мінімальним грошовим еквівалентом, здатним забезпечити часткову сатисфакцію. Враховуючи, що розмір регламентної виплати страховиком за моральну шкоду, спричинену смертю ОСОБА_4 становить 44 676 гривень (12*3 723 гривень) та кожному із позивачів підлягає відшкодуванню рівними частинами по 14 892 гривні, з врахуванням цього вважають, що кожному із позивачів підлягає до стягнення в частині, що перевищує розмір відповідальності страховика, становить 130 000 гривень - 14 892 гривні по 115 108 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40 000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 40 000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 40 000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 в доход державного бюджету судовий збір в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року у справі №607/15258/19 про стягнення з нього 120 000 гривень по 40 000 гривень позивачам та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити, посилаючись на те, що воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що рішення є передчасним, так як позивачі не зверталися до страховика і у судовому засіданні представник позивачів це підтвердила і уточнила, що ніяких страхових виплат вони не отримували, ніяких навіть письмових вимог вони не заявляли, хоч у позові йдеться про суму моральної шкоди "в частині, що перевищує розмір страхового відшкодування". Наведені у оскаржуваному рішенні розрахунки, якими визначено суму моральної шкоди, суперечать правилам математики, оскільки суд обрахував моральну шкоду у сумі 54 892 гривень, з чого виходив і як обраховував - не пояснив. Також вказує, що бездоказовими і голослівними є посилання позивачів на погіршення стану здоров`я, які ґрунтуються виключно на особистих висновках позивачів. Потерпіла ОСОБА_4 отримала травми не сумісні з життям, оскільки перебувала на проїзній частині дороги у темні пори доби у стані сильного алкогольного сп`яніння, концентрація у крові 3,84% проміле, що кваліфікується як критичний стан алкогольного отруєння, що має бути кваліфіковано, як груба необережність. Суд не з`ясував, чому чоловік і сини потерпілої, які вказують, що пережили моральні і душевні страждання, відпустили свою матір та дружину у критично-нетверезому стані вночі гуляти по нічному Тернополю. Він є учасником бойових дій та одночасно особою з інвалідністю внаслідок війни, і пенсія становить 3 633 гривні, яка йде на покупку медикаментів. Тому, сума 120 000 гривень є велика, яка приведе до неможливості його фізичного існування. Працювати додатково складно, оскільки неможливо одночасно перебувати на роботі і на стаціонарному лікуванні. Власного житла у нього немає, автомобіль, яким він керував - по дорученню, вказавши, що матеріальний стан дуже важкий, однак, суд не прийняв ці факти до уваги. Також, суд безпідставно не дотримався та не застосував статі 1193 та 1194 ЦК України. Суд не врахував у повній мірі, що будь-яка його вина у настанні ДТП - відсутня, будь-яким чином не вказав доказів з яких виходив, стягуючи з нього 120 000 гривень, розрахунок шкоди зроблений виключно з суб`єктивних висновків самих позивачів і не ґрунтується на будь-яких нормах законодавства чи належними доказами, а також не врахував його майнового стану, стану здоров`я і поклав сплату судового збору від якого він звільнений на підставі п.8 ст.5 ЗУ "Про судовий збір".

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - адвокат Фільварочна Ольга Борисівна просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року у справі №607/15258/19 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачів по 115 108 гривень моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що воно є необґрунтоване та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 - адвокат Фільварочна О.Б. зазначила, що висновки суду щодо лише часткового задоволення позовних вимог є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи, а розмір моральної шкоди є зменшеним безпідставно. Вказує, що позивачі керувались принципом розумності та справедливості, та не заявляли неспівмірно високих сум. Моральна шкода, спричинена смертю ОСОБА_4 , оцінена кожним із позивачів щонайменше у 130 000 гривень є лише мінімальним грошовим еквівалентом, здатним забезпечити часткову сатисфакцію. Проте, судом не врахований індивідуальний характер страждань та душевних переживань позивачів, яких вони зазнали внаслідок раптової та передчасної загибелі найріднішої людини. Необережна поведінка потерпілої жодним чином не зменшує їх душевного болю, як і ймовірне перебування пішохода у стані алкогольного сп`яніння не дає підстави для нівелювання цінності життя та не виправдовує його позбавлення. Тому, висновки суду про наявність у діях ОСОБА_4 саме грубої необережності є помилковими, а розмір моральної шкоди є несправедливим, неспівмірним та не забезпечує належної сатисфакції.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - адвоката Фільварочної О.Б. не визнав.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - адвокат Фільварочна О.Б. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 не визнала.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 - підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - адвоката Фільварочної О.Б. не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що не встановлено порушення водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, вчинення ДТП мало місце в нічну пору доби, характеру дій потерпілої ОСОБА_4 , яка вийшла на проїзну частину з ґрунтового узбіччя із насадженнями дерев за відсутності пішохідних переходів в місці вчинення ДТП, переходила проїзну частину, рухаючись під кутом, на віддалі 3м від правого краю проїзної частини дороги, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до переконання, що у даному випадку є груба необережність у діях пішохода ОСОБА_4 , а саме: нехтування правилами безпеки руху, перебування у нетверезому стані, що не є простою необачністю, сприяла виникненню шкоди, що є підставою для зменшення розміру відшкодування. При цьому, суд, враховуючи ступінь вини ОСОБА_4 у спричиненні позивачам шкоди, пов`язаної із смертю ОСОБА_4 внаслідок дій відповідача ОСОБА_3 , і завдані у зв`язку із цим моральні страждання її чоловікові ОСОБА_1 , синам ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , вважав, що кожен із позивачів зазнав моральної шкоди, яку суд визначив у розмірі по 40000 гривень кожному, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог, стягнувши з відповідача ОСОБА_3 в дохід державного бюджету судовий збір в сумі 1 200 гривень.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції повністю погодитися не може.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною третьої статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`ю.

Регламентація правовідносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, здійснюється у статті 1187 ЦК України, якою встановлені підстави і порядок відшкодування такої шкоди, а також передбачено нормативну дефініцію джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті. Які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданою фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовується і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1, в нічну пору, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "KIA Carens", р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Тарнавського м. Тернополя у напрямку перехрестя з вулиці Київська, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка порушуючи ПДР, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння 3,84 проміллє, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, в темпі 2,1 м/с вийшла з ґрунтового узбіччя із насадженнями дерев на проїзну частину дороги і під кутом намагалася перейти дорогу, створивши небезпеку для руху водію автомобіля "KIA Carens" ОСОБА_3 , який не мав технічної можливості уникнути наїзду в даній дорожній обстановці. В результаті ДТП остання отримала несумісні з життям травми та померла на місці події.

Постановою про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2018 року, винесену старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Тернопільській області Степанець С.В., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000419 від 13 серпня 2018 року - закрито, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 . Правил безпеки дорожнього руху, які перебувають у причинному зв`язку із настанням смерті потерпілої не порушив, тому в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.286 КК України (а.с. 11-12).

Отже, судом встановлено, що дана ДТП сталася внаслідок грубої необережності пішохода ОСОБА_4 , яка перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, переходила проїзну частину під кутом і в недозволеному місці, не переконалася у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху.

25 червня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 звернулися із заявою до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про звернення розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_4 , яка становить 51 816 гривень і 25 жовтня 2019 року страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 51816,00 грн., яке складається з 7140 грн. витрат на поховання та 44676 грн. моральної шкоди за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4607352 від 07.08.2018, у зв`язку з настанням страхового випадку.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував ступінь вини ОСОБА_4 у ДТП і моральні страждання її чоловіка та синів, пов`язані зі смертю дружини та матері.

Однак, суд має також виходити із засад розумності, виваженості, справедливості та можливостей здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь кого зі сторін у скрутне становище.

Як видно з матеріалів справи, що відповідач є учасником бойових дій і інвалідом внаслідок війни. Дохід його складається лише з пенсії, розмір якої становить 3633 грн., рухомого та нерухомого майна у власності не має.

Тому колегія суддів вважає, що слід визначити розмір моральної шкоди кожному позивачу по 25000 грн.

Не заслуговують на увагу доводи заявника ОСОБА_3 , що в даному позові слід взагалі відмовити, оскільки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки і особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Також є безпідставними доводи ОСОБА_3 , що рішення суду є передчасним, так як позивачі не зверталися до страховика про відшкодування шкоди з огляду на те, що представник позивачів - адвокат Фільварочна О.Б. підтвердила в судовому засідання про отримання позивачами від страхової компанії страхового відшкодування у розмірі 51816,00 грн., яке складається з 7140 грн. витрат на поховання та 44676 грн. моральної шкоди за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4607352 від 07.08.2018, у зв`язку з настанням страхового випадку.

Колегія суддів не приймає на уваги доводи апеляційної скарги представника позивача, що розмір моральної шкоди є безпідставно зменшеним і вважає, що моральна шкода, спричинена смертю ОСОБА_4 , оцінена кожним із позивачів щонайменше у 130 000 гривень є лише мінімальним грошовим еквівалентом, здатним забезпечити часткову сатисфакцію, оскільки визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом враховувалися конкретні обставини справи, відсутність в діях відповідача ознак протиправності у скоєнні ДТП, грубу необережність потерпілої, глибину емоційних переживань позивачів, майновий стан відповідача, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - адвоката Фільварочної Ольги Борисівни слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року - в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40 000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 40000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 40 000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди - змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з 40 000 (сорока тисяч) гривень до 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 з 40 000 (сорока тисяч) гривень до 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 40 000 (сорока тисяч) гривень до 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Відносно судових витрат, суд першої інстанції стягнув із ОСОБА_3 в дохід державного бюджету судовий збір в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень, проте, колегія суддів з даним висновком погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме Довідки №997 від 15 листопада 2019 року, виданої ГУ Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій вказано, що ОСОБА_3 є пенсіонером МО України та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 65).

Отже, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету судового збору в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким судовий збір в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень за розгляд справи у суді першої інстанції віднести на рахунок держави.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - адвоката Фільварочної Ольги Борисівни - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року - в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40 000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 40000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 40 000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди - змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з 40 000 (сорока тисяч) гривень до 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 з 40 000 (сорока тисяч) гривень до 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 40 000 (сорока тисяч) гривень до 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету судового збору в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким судовий збір в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень за розгляд справи у суді першої інстанції віднести на рахунок держави.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді