Провадження № 22ц/812/1368/20
У Х В А Л А

Іменем України

27 серпня 2020 року м. Миколаїв

справа № 489/1197/20

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Ямкової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 16 червня 2020 року під головуванням судді Коваленка І.В., повний текст якого складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач зазначала, що 18 квітня 2003 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 145. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вказала позивач спільне життя у неї з відповідачем не склалося, спільне господарство з 02 лютого 2020 року вони не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2020 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18 квітня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 145. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду першої інстанції, так як після прийняття рішення судом першої інстанції змінилися обставини, які були підставою подання позовної заяви і тому в даний час рішення про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка, волі жінки і чоловіка, які відновили і продовжують спільне життя як подружжя і збереження шлюбних інтересів не суперечить їхнім інтересам та права і інтересам спільної дитини, сприятиме забезпеченню дитини сімейним вихованням, можливістю всебічного духовного і фізичного розвитку обома батьками.

В судове засідання у суді апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

26 серпня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову та її обізнаність щодо наслідків закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову, передбачених ст. 256 ЦПК України. Також ОСОБА_1 просила розглядати справу у її відсутність.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява в якій він підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для прийняття відмови від позову та закриття провадження по справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно положень ч. 1 ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Подана ОСОБА_1 заява не суперечить вимогам ст.ст.206, 207 ЦПК України та охоронюваних законом інтересам інших осіб.

За таких обставин, враховуючи що відмова від позову є правом позивача, колегія суддів вважає, що слід прийняти відмову позивача від позову, визнавши нечинним рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2020 року та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 206, 255, 256, 373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Визнати нечинним рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2020 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: Н.О. Шаманська

О.О. Ямкова

Повний текст ухвали виготовлено 31 серпня 2020 року