КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 757/4111/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5915/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Пенського Андрія Володимировича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року,

встановив:

у липні 2009 року позивач, який є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 04.06.2007, укладеного з ТОВ «ВКФ «3 КОМ», в сумі 15 391 143, 20 дол. США, посилаючись на те, що відповідач є солідарним боржником за даним зобов`язанням відповідно до Договору поруки №236139 від 20.11.2008.

В ході розгляду справи в якості відповідача було притягнуто ТОВ «Фактор Ексім» (попередня назва - ТОВ «ВКФ «3 КОМ»).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено - стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Фактор Ексім» заборгованість за кредитним договором в сумі 17 942 863,15 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 жовтня 2010 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В частині стягнення з ТОВ «Фактор Ексім» на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором рішення скасовано та закрито провадження у цій частині.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 січня 2011 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2010 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 жовтня 2010 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2011 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 відмовлено, а в частині вимог до ТОВ «Фактор Ексім» провадження у справі закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2011 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2011 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено - стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ТОВ «Фактор Ексім» та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 904 092,04 доларів США, що станом на 27 жовтня 2011 року за курсом Національного банку України становить 198 640 018 грн. 93 коп. та пеню у сумі 14 671 526 грн. 93 коп. Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ТОВ «Фактор Ексім» та ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 853 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2013 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 лютого 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ТОВ «Фактор Ексім», ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 904 092,04 доларів США, що станом на 27 жовтня 2011 року за курсом Національного банку України складає198 640 018 грн. 93 коп. та пеню у сумі 14 671 526 грн. 93 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково - стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ТОВ «Фактор Ексім» заборгованість за Кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії у розмірі 24 904 092,04 доларів США, що еквівалентно 198 640 018 грн. 93 коп., та 14 671 526 грн 93 коп. пені. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Фактор Ексім» про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Фактор Ексім» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

Постановою Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року постанову Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УКрСиббанк» до ОСОБА_1 було скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції представник позивача - Пенський А.М. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального права та невідповідність рішення суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ПАТ «УкрСиббанк» - Пенського А.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що між ним ТОВ «ВКФ «З КОМ» ( перейменовано на ТОВ «Фактор Ексім») 04.06.2007 було укладено Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 0. За умовами вказаного договору позивач зобов`язався надати, а відповідач повернути позивачу кредит у валютах, вказаних у цьому договорі, у формі кредитної лінії, встановленої в базовій валюті, що дорівнює 30 000 000,00 доларів США зі сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами. Строк повернення вказаної суми кредиту - до 04.12.2008. Передбачено було здійснення кредитування шляхом надання окремих частин кредитних коштів у будь-якій валюті, що передбачена цим договором, у межах ліміту кредитної лінії.

20.07.2007 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, за умовами якої банком надано позичальнику кредит у формі кредитної лінії з лімітом 40 000 000,00 доларів США, у порядку та на умовах, зазначених в основному договорі.

30.07.2007 між сторонами була укладена додаткова угода № 2, в якій було викладено в іншій редакції преамбулу основного договору та адреси і реквізити сторін.

За період з 12.06.2007 по 02.08.2007 позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 40 000 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання 20.11.2008 ТОВ «Фактор Ексім» між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №236139.

В п. 2.1 Договору поруки сторони погодили, що у випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Також було погоджено, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін.

04.12.2008 між сторонами кредитного договору укладено додаткову угоду № 5, згідно якої змінено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 30.01.2009; встановлено нові відсоткові ставки за користування кредитними коштами: 15% річних за кредитами у доларах США, 14% річних за кредитами у гривні та нові ставки за користування кредитними коштами понад встановлений термін: 30% річних за кредитами у доларах США та 21% річних за кредитами у гривні.

28.012009 сторони кредитного договору уклали додаткову угоду № 6, в якій позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 17.02.2009, а також не пізніше 06.02.2009 сплатити банку комісію за внесення змін до кредитного договору від 04.06.2007 у розмірі 2 000 грн.

30.01.2009 сторони уклали додаткову угоду № 7, в якій погодили викласти абзац 1.2.2 кредитного договору в наступній редакції: «1.2.2 Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 01 квітня 2009 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 7.4, 9.2 цього договору»

04.03.2009 між банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, відповідно до умов якої поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов`язання, яке забезпечується договором - 40 000 000 доларів США та на зміну процентної ставки за користування кредитним коштами: 15% річних за кредитами у доларах США та 14% річних за кредитами у гривні, якщо інша ставка не буде встановлена згідно умов кредитного договору, та погодили кінцевий термін виконання основного зобов`язання - 01.04.2009.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року було відмовлено в задоволенні вимог до ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні вимог до ОСОБА_1 як поручителя, суд першої інстанції дійшов висновку, що порука є припиненою в зв`язку із збільшенням без його згоди обсягу його відповідальності, що врегульовано в ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки в п. 2.1 Договору поруки не визначено, які саме зміни до Кредитного договору можуть бути внесені без згоди поручителя у майбутньому. Також не було доведено позивачем, що Додаткові угоди до Кредитного договору №5 та 6 від 04.12.2008 та 28.01.2009, в яких було збільшено процентну ставку та встановлено додаткову комісію за внесення змін до Кредитного договору в розмірі 2 000 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (справа №910/16249/19) в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з положеннями ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

В п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України закріплено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Таким чином, за умови порушення провадження у справі про неплатоспроможність боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ.

В ст. 113 Кодексу з процедур банкрутства закріплено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

В матеріали справи представником позивача було надано копію ухвали Господарського суду м. Києва від 25 травня 2020 року, відповідно до якої ПАТ «УкрСиббанк» 13 січня 2020 року звернувся до суду із заявою про визнання його кредитором ОСОБА_1 на суму 596 893 806 грн. 78 коп., яка є заборгованістю за Кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 04.06.2007.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.

В ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, якими є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

В постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа №334/1939/16-ц) міститься правовий висновок, згідно з яким закриття провадження у справі за аналогічних обставин призведе до перешкоджання позивачу у доступі до правосуддя та унеможливить захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням строків звернення з вимогами до боржника, встановлених ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

За таких обставин та на виконання чинного на час перегляду справи в апеляційному порядку Кодексу України з процедур банкрутства суд приходить до висновку про передачу цієї справи до Господарського суду м. Києва, на розгляді якого перебуває справа №910/16249/19 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Пенського Андрія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Матеріали справи №334/1939/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати до Господарського суду м. Києва, на розгляді якого перебуває справа №910/16249/19про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 04 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді