Справа № 450/2318/18 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/3911/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Кіпчарського М.О. від 08 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та прийняти постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю Городоцького районного суду Львівської області, у зв`язку із прийняттям ухвали судом із порушенням правил підсудності. Звертає увагу, що вона за даними позивача не проживала і не була зареєстрована у Пустомитівському районі Львівської області, тому не могло бути відкрито провадження у справі у Пустомитівському районному суді Львівської області. Відповідно маючи інформацію про місце реєстрації ОСОБА_1 згідно з ч.9 ст. 187 ЦПК України суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України, однак, судом даної дії не було вчинено. Також зазначає, що вона зареєстрована у АДРЕСА_1 , що за територіальною юрисдикцією відноситься за підсудністю до Городоцького районного суду Львівської області, а відповідно провадження за вимогами підлягало відкриттю та провадженню Городоцьким районним судом Львівської області.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності зважаючи на те, що учасники справи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 завчасно надсилались повістки на судові засідання за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, усі конверти повернуті до суду з відміткою «від одержання відмовляється» (а.с. 148-149, 164-165, 191-192).

Крім цього, судові повістки у встановленому законом порядку були направлені відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак, конверти повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Матеріали справи не містять заяв відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну їх місця проживання.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведене, а також те, що конверти з судовими повістками, адресовані ОСОБА_1 повертаються до суду з відміткою «від одержання відмовляється» та що, подавши в листопаді 2018 року апеляційну скаргу, апелянт не цікавиться її розглядом, хоча має таку можливість, однак така відмовляється від одержання судових повісток, чим затягує розгляд справи, у суду є підстави вважати, що апелянт недобросовісно здійснює свої процесуальні обов`язки.

Інші ж відповідачі аналогічно не виконуючи свої процесуальні обов`язки не повідомили суд про зміну місця проживання.

Відтак, колегія суддів вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності відповідачів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із змісту позовної заяви, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося в Пустомитівський районний суд Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просили:

-стягнути солідарно з ОСОБА_2 (Відповідача-1) та ОСОБА_3 (Відповідача - 2) на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 27027,60 швейцарських франків;

-стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 27027,60 швейцарських франків.

Оскаржуваною ухвалою відкрито провадження у даній справі.

На думку колегії суддів, така ухвала є підставною та постановлена з дотримання вимог процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно змісту п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, позови пред`являються: до фізичної особи до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи за положеннями статті 93 ЦК. При вирішенні зазначених питань суди також мають враховувати роз`яснення, що містяться в Рішенні Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року № 15-рп/2001 (справа щодо прописки). Не є місцем проживання фізичної особи місце, в якому вона знаходиться під вартою у вигляді запобіжного заходу, місце, в якому особа відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, місце, в якому особа знаходиться на стаціонарному лікуванні. Позови до таких осіб пред`являються за останнім місцем проживання до взяття під варту чи до поміщення до медичного закладу.

Також, відповідно до ч.15 ст. 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Згідно роз`яснень даних у п.40 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача (частина перша статті 113 ЦПК України). Суди мають виходити з того, що таке правило підсудності зазвичай стосується позовних вимог, які випливають із однієї правової підстави та пред`являються до кількох осіб (наприклад, позов до кількох відповідачів про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю чи майну позивача їх спільними діями; позов до засобів масової інформації та автора поширеного ними матеріалу про спростування недостовірної інформації). За змістом статті 109 і частини першої статті 113 ЦПК України такий вибір підсудності поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність. Отже, правило частини першої статті 113 ЦПК України не змінює правила виключної підсудності. У зв`язку із цим якщо до кількох відповідачів пред`явлено позови, пов`язані між собою, на один з яких поширюється виключна підсудність, то щодо вимог, пов`язаних між собою, діють правила статті 114 ЦПК України.

Таким чином, законодавець надав право позивачу на власний розсуд обирати підсудність справ, у яких останній звертається з вимогою (вимогами) до декількох відповідачів.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, копії паспорта відповідача ОСОБА_3 (а.с. 40-41) відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області (а.с.68), зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання одного з відповідачів, а саме гр. ОСОБА_3 : Львівська область, Пустомитівський район, с. Скнилів, що є територією Пустомитівського району Львівської області та територією діяльності Пустомитівського районного суду Львівської області.

Враховуючи вказане, а саме те, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання одного з відповідачів територіально відноситься до Пустомитівського району Львівської області, позивачем правильно, на свій вибір, у відповідності до згаданих вимог процесуального закону подано позовну заяву до Пустомитівського районного суду Львівської області, а суддею цього суду відповідно правильно відкрито провадження у даній справі без порушень правил підсудності.

Відтак, доводи скарги про те, що апелянт за даними позивача не проживала і не була зареєстрована у Пустомитівському районі Львівської області, тому не могло бути відкрито провадження у справі у Пустомитівському районному суді Львівської області, слід вважати безпідставними.

Тому, доводи скарги є необґрунтованими, а скарга відповідно безпідставною та підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на вказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону щодо правил підсудності слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 01.09.2020р.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Т.І. Приколота

М.М. Шандра