Дата документу 01.06.2020
Справа № 334/8016/19
Провадження № 2/334/1606/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Гнатюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на частину квартири у будинку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позвиач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Запорізької міської ради, відповідно до якої просить суд встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на 1/2 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Померлий ОСОБА_3 приходиться батьком позивачці. Був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проте з квітня 2014 року постійно проживав у позивачці за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності позивачці та її батькові - ОСОБА_3 по Ѕ частині за кожним.

За життя 21.01.1999 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлка В.М., реєстровий №33, яким заповідав все своє майно ОСОБА_1 .

Нотаріусом було вчинено відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку із пропущенням строку на прийняття спадщини та не встановлення факту сумісного проживання з спадкодавцем. Інших спадкоємців за законом та за заповітом у ОСОБА_3 немає.

Позивач надав заяву про слухання справи за її відсутності. Позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. При розгляді справи поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право власності від 4.07.1994 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2012 року посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Бєлка В.М. після померлої ОСОБА_5 , спадкоємцем стала ОСОБА_1 . Спадщина складалась з Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_1 батьком останньої є ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Позивачка 25.10.2019 року звернулася із заявою до нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька - ОСОБА_3 .

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.11.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку із пропущенням строку на прийняття спадщини та не встановлення факту сумісного проживання з спадкодавцем.

Згідно з заповітом від 21.01.1999 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідав все своє майно ОСОБА_1 .

Згідно з листом №2337/01-08 від 08.11.2019 року КНП «ЦПСД №10» перебував під наглядом сімейного лікаря з 25.04.2014 року по 1.03.2019 року та не однократно оглядався сімейним лікарем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п. 211 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004року за № 20/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те ,що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини ;реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, саме факт постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Отже єдиним спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є позивачка, що підтверджується також довідкою лікарні про надання послуг померлому за адресою її реєстрації, саме вона зазначена у заповіті у якості спадкоємця, заповіт недійсним не визнаний, позивач не відмовлявся від прийняття спадщини.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Таким чином з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, проаналізувавши правові норми, що регулюють встановлені судом правовідносини, враховуючи наявність заповіту відносно спадщини, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на частину квартири у будинку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Гнатюк