Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я№ 127/4297/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2020 р.м.Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Медяної Ю.В.,
секретар - Поливана М.В.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Самородової О.П.,
представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Шикунової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про стягнення судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання,
В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Медяної Ю.В. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання.
30.07.2020 року у вищевказаній справі було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання відмовлено.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Шикунова А.О. вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Додатково зазначила, що сума судових витрат, зазначених у заяві, стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що була надана адвокатом із моменту вступу у дану справу в якості представника відповідача.
Педставник позивача ОСОБА_1 - адвокат Самородова О.П. заперечувала проти задоволення вимог заяви, просила суд відмовити у її задоволенні з підстав необґрунтованості заяленої суми, відсутності належних доказів оплати послуг адвоката та належних доказів проведення розрахунків.
Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що перед дебатами представник відповідача повідомила суд, що докази понесених позивачем судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
У встановлений законом строк представником відповідача було надано суду докази щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: акт виконаних робіт від 30.07.2020 р., звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, договір про надання правничої допомоги від 21.05.2018 та додатковий договір до нього від 20.09.2019.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом встановлено, 27.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання, у якому просив: встановити факт його постійного проживання в будинку АДРЕСА_1 ; визнання його права на реєстрацію у цьому будинку без згоди ОСОБА_2 ; зобов`язати Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради зареєструвати позивача за вищевказаною адресою. (а.с. 3, т.1)
21 травня 2018 року між ОСОБА_2 та адвокатом Шикуновою А.О. було укладено договір на надання правничої допомоги (а.с. 89 т. 2).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2018 року провадження у справі №127/4297/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на боці відповідача Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради про встановлення факту постійного проживання, визнання права на реєстрацію за місцем постійного проживання, в частині позовних вимог, щодо зобов`язання Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради зареєструвати позивача за адресою: АДРЕСА_1 без згоди ОСОБА_2 та внести ці дані до Реєстру територіальної громади м. Вінниці - закрито, оскільки вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. (а.с. 104-105)
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на боці відповідача - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про встановлення факту постійного проживання, визнання права на реєстрацію за місцем постійного проживання відмовлено. (а.с. 109-110 т.1)

20 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та адвокатом Шикуновою А.О. було укладено додатковий договір на надання правничої допомоги (а.с. 88 т. 2).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2018 року, зазначене вище рішення суду залишено без змін, а ухвалу суду від 27 серпня 2018 року скасовано, справу в частині вимог щодо зобов`язання департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради зареєструвати позивача за адресою: АДРЕСА_1 без згоди ОСОБА_2 та внести ці дані до реєстру територіальної громади м. Вінниці направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. (а.с. 177-179, т. 1)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання, відмовлено. (а.с. 80-82, т. 2)

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до акту виконаних робіт від 30.07.2020 замовник ОСОБА_2 , підтвердила, що виконавцем - адвокатом Шикуновою А.О., надана правнича допомога у повному обсязі, належної якості, претензій та зауважень до виконавця немає, витрати на правничу допомогу є справедливими та пов`язаними з виконанням умов Договору про надання правничої допомоги від 21.05.2018 р. та додаткового договору від 20.09.2019 р. Вартість правничої допомоги станом на дату складання цього акту становить 17500 грн. (а.с. 86, т. 2)

Як вбачається із звіту про витрачений час на надання правничої допомоги адвокатом Шикуновою А.О., то нею на консультування замовника (відповідач), ознайомлення з документами наданими замовником по справі, вивчення нормативної бази, аналіз законодавства та судової практики в ході підготовки до судового розгляду даної цивільної справи, ознайомлення з постановою Верховного Суду по зазначеній справі, участь у судових засідання загалом витрачено 17 годин 30 хв. за що нараховано 17500 грн. 00 коп. (а.с. 87, т. 2)

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/455/19.

Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає консультування замовника, ознайомлення з документами, наданими у замовником по справі, вивчення нормативної бази, аналіз законодавства та судової практики в ході підготовки до судового розгляду цивільної справи, участь у судових засіданнях.

Витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

Дану правову позицію закріплено у постановах Верховного Суду України від 20.05.2009 у справі N 6-3261св08, від 27.01.2010 у справі N 6-11633св09, від 03.02.2010 у справі N 6-15773св09.

Відповідно до п. 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі N 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі N 462/6473/16-ц за провадженням N 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі N 688/2479/16-ц за провадженням N 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі N 489/5045/18 за провадженням N 14-191 цс 19).

Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак у наслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги судом першої інстанції, який останній розглядав справу, за результатами розгляду усієї справи, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі N 925/245/19, який суди застосували під час розгляду справи N 910/12945/19.

Таким чином, враховуючи нереалізацію права представника відповідача на відшкодування у передбаченому законом порядку витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи 27.08.2018 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на боці відповідача - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, щодо встановлення факту постійного місця проживання, визнання права на реєстрацію за місцем постійного проживання суд вправі стягнути витрати виключно щодо вирішення судом позовної вимоги про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання позивача ОСОБА_1 .

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Представником позивача було надано відзив на заяву про стягнення судових витрат в якому просила суд відмовити в її задоволенні повністю. (а.с. 106-108)

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17500 грн. 00 коп. є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, оскільки адвокат Шикунова А.О. приймала участь лише у двох судових засіданнях, які тривали 1 год. 10 хв., включаючи перебування судді у нарадчій кімнаті, інші судові засідання відкладались. Окрім того, позовна вимога щодо якої проводився розгляд справи є похідною від основних позовних вимог, у задоволені яких судом було відмовлено. Крім того, оцінка дій адвоката, що полягали у «консультаціях», «ознайомленні з документами», «вивчення нормативної бази», вказує на їх не відповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних.

Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що стягнення з відповідача витрат у заявленій сумі буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 4000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Решту витрат слід залишити за відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Решту витрат на професійну правничу допомогу залишити за ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Згідно вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: