Справа № 191/789/20
Провадження № 2/191/280/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.08.2020 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Кухар Д.О.
за участю секретаря - Яніної О.В.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Повелків (Вольф) Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Повелків (Вольф) Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. було вчинено виконавчий напис ( зареєстровано в реєстрі за № 5536) про стягнення з неї на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 136343 від 28 грудня 2012 року за період з 21 лютого 2018 року по 12 вересня 2019 року, а саме :
- прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9502 грн. 15 коп.;
- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 03 грн., 81 коп.;
- строкова заборгованість за штрафами і пенями - 8800 грн. 00 коп.;
Загальна сума заборгованості становить 18 305 грн. 96 коп., та сума витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн. 00 коп.
Зазначений виконавчий напис був переданий до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. для виконання і 17 жовтня 2019 року приватний виконавець відкрила виконавче провадження ВП 60329278 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 18 805 грн. 96 коп.
06.11.2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника і зараз з її заробітної плати проводиться утримання грошей.
Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями вимог законодавства України і підлягає визнанню його таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав.
Умови та порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами України встановлені статтями 34,87,91 Закону України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та у главі 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, № 296/5 ( надалі - Порядок).
Відповідно до вимог п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
З наданих позивачу приватним нотаріусом копії списку групованих поштових відправлень вбачається, що письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором не була надіслана їй «Росвен Інвест Україна», а до заяви про вчинення нотаріального напису заявник надав якийсь список згрупованих рекомендованих листів, відправлених 24.07.2019 року ТОВ «Леттер Пак». Позивач вважає, що не направлення їй письмової вимоги про усунення порушень є законною і для відмови у вчиненні виконавчого напису.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його мої садам.
На порушення вимог п. 2.3 Глави 16 Порядку приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, без надіслання їй повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень.
Згідно вимогам ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
З п.2.3 кредитного договору № 136343 від 28.12.2012 року, наданому ТОВ «Росвен Інвест Україна» приватному нотаріусу, вбачається, що сторони домовилися про строк кредитування - 28.12.2013 року ( дата остаточного повернення кредитних коштів).
На підставі умов п, 2.3.4 цього договору в дату остаточного повернення кредитних коштів Постачальник зобов`язується погасити всю кредитну заборгованість перед Банком за цим договором, а саме : всі отримані кредитні кошти, проценти, комісійні винагороди, можливі штрафні санкції, платежі, передбачені умовами цього кредитного договору та умовами публічної пропозиції. Таким чином, право вимоги з повернення кредитних коштів у Банка виникло не пізніше 28.12.2013 року. З цього часу і до дня звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису минуло 5 років 9 місяців, тобто після закінчення трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 Глави 16 Порядку, згідно з якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
На порушення вимог п. 3.1 Глави 16 Порядку приватний нотаріус вчинив виконавчий напис після спливу встановленого трирічного строку з дня виникнення права вимоги.
Позивач вважає, що відкриваючи виконавче провадження ВП № 60329278 за виконавчим написом № 5536 приватний виконавець неправильно визначив місце виконання виконавчого документа.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Позивач весь час була зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що зазначено у виконавчому напису № 5536, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2019 року, у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.11.2019 року, у кредитному договорі від 28.12.2012 року та інших документах. Якщо приватний виконавець Вольф Т.Л. вважала, що майном позивача є заробітна плата у КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної раді», то це майно знаходиться в межах Дніпропетровського нотаріального округу і не має ніякого відношення до виконавчого округу міста Києва. Таким чином, відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем проведення виконавчих дій за вказаним виконавчим написом є Дніпропетровська область, на території якої позивач постійно проживає та має майно у вигляді заробітної плати.
Тому, відповідно до вимог закону місцем виконання спірного виконавчого напису є Синельникове Дніпропетровської області ( місце її зареєстрованого проживання ), але ні в якому разі не Київ, на території якого було незаконно відкрито виконавче провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували.
Представник відповідача - ТОВ «Росвен Інвест Україна», в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день на час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик особи, а також повідомленням про вручення поштового відправлення
Відповідач - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явилася, однак надала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Також надала відзив на позовну заяву, згідно якого просила повністю відмовити в задоволенні позовної заяви в частині вимог до приватного нотаріуса у зв`язку з безпідставності вимог.
Відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Повелків (Вольф) Т.Л.в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про день на час судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням про виклик особи, а також повідомленням про вручення поштового відправлення. Також в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву від 27.04.2020 року, згідно якого остання просила відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі, оскільки відсутній предмет спору між нею та позивачем, а також не зрозуміло яким чином приватний виконавець Павелків Т.Л. порушує права позивача.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
21.02.2018 року між ПАТ «Терра Банк» ( далі - Банк) та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (далі - Новий кредитор) був укладений Договір №4 про відступлення прав вимоги, згідно з яким Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього Договору.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.
Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» за відповідним договором. Крім цього, позивач не визнає заборгованість, а повідомлення про порушення основного зобов`язання він не отримував. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними.
З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис : як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, позивач заперечила розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.
Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною.
Крім того, відповідно до ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Частиною 1 п. 5 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження ( ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження») .
Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю.
Крім того, згідно ч.1,2,6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (частина друга статті 88 ЦПК). Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Отже, з позовної заяви вбачається, що позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру, за яку позивач повинен був сплатити судовий збір по 840,80 грн. за кожну вимогу, а всього 1681,60 грн.. Оскільки позивач на підставі ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 560 грн. 55 копійок з кожного.
На підставі викладеного, керуючись 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.24,39,40 ЗУ «Про виконавче провадження», та ст. ст.10,12,13,141,263,265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5536, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною від 18 вересня 2019 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», що виникла по Кредитному договору № 136343 від 28 грудня 2012 року за період з 21 лютого 2018 року по 12 вересня 2019 року у розмірі 18 305 грн. 96 коп., в тому числі : прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 9502 грн. 15 коп., прострочена заборгованість за несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3 грн. 81 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 8 800 грн. 00 коп..
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
Суддя: Д. О. Кухар