КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/1616/19 Головуючий у І інстанції Диба О.В.
У Х В А Л А

02 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд, вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

РішеннямОболонського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу із пропуском строків, встановлених процесуальних законом.

Так, відповідно до вимог статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 серпня 2019 року судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення, повний текст якого складено 28 серпня 2019 року.

ОСОБА_1 була присутньою в судовому засіданні 23 серпня 2019 року, що підтверджується журналом судового засідання (63 а.с.).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення, зазначаючи, що з повним текстом судового рішення вона була ознайомлена у суді в листопаді 2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи 23 жовтня 2019 року. Таким чином, останнім днем подачі апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року, (30 днів з моменту ознайомлення) є 24 листопада 2019 року, в той час як скаржник звернувся із апеляційною скаргою лише 21 серпня 2020 року (а.с.79 а.с.).

При цьому, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не зазначає та доказів, підтверджуючих наявність таких причин, не надає.

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зокрема, ЄСПЛ у справах "SVITLANA NAUMENKO v. UKRAINE", "TREGUBENKO v. UKRAINE", "PRAVEDNA v. RUSSIA", "ZHELTYAKOV v. UKRAINE" зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "YUNION ALIMENTARIYA v. SPAIN" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії" [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).(п. 42 Рішення).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі "Рябих проти Росії", N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).(п. 43 Рішення).

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для зазначення поважних причин для поновлення пропущеного строку.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року - залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, в іншому випадку у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О. Таргоній