Справа №701/98/20
Номер провадження2-о/701/8/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І. Д. Калієвського

за участю секретаря - Г.І. Байдужої

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересованої особи: Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області помер заявника батько ОСОБА_2 , актовий запис про смерть №23 від 14.09.1995 року по Дзензелівській сільській раді Маньківського району Черкаської області. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинковолодіння в АДРЕСА_1 , однак він не може оформити своє право на спадкове майно в зв`язку з тим, що він не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті батька. Заявника батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Жашківської держнотконторі, на користь його рідного старшого брата, ОСОБА_3 , яким заповів останньому належний йому житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області. Заповіт посвідчений за реєстровим №1-522. Після того, як вони з братом поховали батька, старший брат, ОСОБА_3 , повідомив йому, що не має наміру оформляти спадщину після смерті батька, подавати заяву про прийняття спадщини не буде і передає спадковий будинок йому. Поскільки через 2 місяці після смерті батька, у зв`язку з скрутним майновим станом та сімейними обставинами, заявник переїхав з м. Київ в батьківську хату для постійного проживання, він вважав, що будинок вже належить йому. В 2016 році, коли заявнику виповнилось 60 років, з метою призначення пенсії за віком, він виписався з вказаного будинку і зареєстрував своє місце проживання в м. Київ, за місцезнаходженням Головного управління Пенсійного фонду України. В подальшому, в 2019 році він вирішив зареєструвати своє місце проживання в АДРЕСА_1 , однак при зверненні до Дзензелівської сільської ради заявнику було відмовлено в праві реєстрації в даному будинку в зв`язку з тим, що будинок і досі оформлений на його померлого батьком. Тоді ж, в 2019 році, коли йому стало відомо про те, що спадковий будинок і досі числиться за його померлим батьком, він звернувся до брата, ОСОБА_3 , і він склав заяву в Жашківській держнотконторі, відповідно до якої йому відомо про складений на його користь батьком заповіт, однак він не бажає ні оформляти спадщину за заповітом, ні звертатись до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини і не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину йому, ОСОБА_1 . При зверненні до Маньківської держнотконторі, нотаріус письмово відмовила у видачі свідоцтва на спадкове майно в зв`язку з тим, що він не подав заяву про прийняття спадщини, про що винесла відповідну постанову, та порекомендувала звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту прийняття спадщини за законом. Із постанови нотаріуса вбачається, що після смерті батька, ОСОБА_2 , спадкова справа заведена не була. Той факт, що саме він, ОСОБА_1 , фактично прийняв спадщину після смерті батька, підтверджується тим, що в нього є всі документи, що стосуються вказаного будинку та земельної ділянки на якій він розташований, а також письмовими показами свідків, завіреними належним чином, які підтверджують, що саме заявник після смерті батька фактично використовував земельну ділянку та будинок, а також проводив косметичний ремонт та вживав всіх заходів для тривалого користування будинком, що змушує звернутися до суду за його встановленням.

Заявник до суду не з`явився, але в своїй заяві просив справу слухати в його відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Представник заінтересованої особи: Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності та не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання заяви заінтересованою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області помер заявника батько ОСОБА_2 , актовий запис про смерть №23 від 14.09.1995 року по Дзензелівській сільській раді Маньківського району Черкаської області. (а.с.8).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинковолодіння в АДРЕСА_1 (а.с.10,11,12).

Заявника батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Жашківської держнотконторі, на користь його рідного старшого брата, ОСОБА_3 , яким заповів останньому належний йому житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області. Заповіт посвідчений за реєстровим №1-522. (а.с.14).

ОСОБА_3 , згідно письмової нотаріально посвідченої заяви відмовився від спадкування за заповітом та не заперечує проти того, щоб заявник офрмив на себе спадкове майно (а.с.15).

В 2016 році, коли заявнику виповнилось 60 років, з метою призначення пенсії за віком, він виписався з вказаного будинку і зареєстрував своє місце проживання в м. Київ, за місцезнаходженням Головного управління Пенсійного фонду України. (а.с.20).

Заявник зазначає, що в 2019 році він вирішив зареєструвати своє місце проживання в АДРЕСА_1 , однак при зверненні до Дзензелівської сільської ради заявнику було відмовлено в праві реєстрації в даному будинку в зв`язку з тим, що будинок і досі оформлений на його померлого батька.

Судом встановлено, що з метою оформлення спадкових прав після смерті батька заявник звернувся до Маньківської держнотконтори, нотаріус письмово відмовила у видачі свідоцтва на спадкове майно в зв`язку з тим, що він не подав заяву про прийняття спадщини, про що винесла відповідну постанову, та порекомендувала звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту прийняття спадщини за законом. Із постанови нотаріуса вбачається, що після смерті батька, ОСОБА_2 , спадкова справа заведена не була. (а.с.16,17).

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, із змінами, внесеними до нього для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-ІУ щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Факт, що саме заявник, ОСОБА_1 , фактично прийняв спадщину після смерті батька, підтверджується письмовими показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , завіреними належним чином, які підтверджують, що саме заявник після смерті батька фактично використовував земельну ділянку та будинок, а також проводив косметичний ремонт та вживав всіх заходів для тривалого користування будинком.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Ст. 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців),а відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України визначено,що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 ЦК України.

Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих заявником достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суд змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 548. 549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт НОМЕР_1 , вид. Ленінградським РУ ГУ МВС в м. Києві 21.03.1996, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що проживає по АДРЕСА_1 ) прийняв спадщину, як спадкоємць за законом першої черги, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, актовий запис про смерть №23 від 14.09.1995 року по Дзензелівській сільській раді Маньківського району Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д.Калієвський