Провадження № 2/161/835/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької районної державної адміністрації, Городищенської сільської об`єднаної територіальної громади, сільськогосподарського приватного підприємства «Несвіч» про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права на земельну частку (пай). Свої вимоги мотивує тим, що з 01.05.1982 року працював на посаді тракториста у колгоспі «Комсомолець» (с. Несвіч Луцького району), який 23.05.1992 року було реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Несвіч», яке у свою чергу 31.03.1999 року було реорганізовано у сільськогосподарське приватне підприємство «Несвіч».

01.03.1995 року він був звільнений з посади, а 01.06.2006 року прийнятий в сільськогосподарське приватне підприємство «Несвіч» на посаду тракториста, де пропрацював до 01.02.2007 року і був звільнений у зв`язку із досягненням пенсійного віку.

На час формування списків осіб, які мають право на земельну ділянку (пай) 16 березня 1994 року він передував у складі членів КСП, однак, ні в основних списках, ні у додатку до протоколу № 2 зборів уповноважених КСП «Несвіч» від 27.11.1998 року «Список громадян, членів КСП «Несвіч», які мають право на земельну частку (пай)» і були пропущені у списку станом на 16 березня 1994 року, він не значиться.

Оскільки станом на час формування списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) 16.03.1994 року він перебував у складі членів КСП, то вважає, що має право на земельну частку (пай), і на його ім`я помилково не видали сертифікат на право власності на земельну ділянку (пай) при розпаюванні землі.Про порушення його права він дізнався з архівної довідки від 11.07.2019 року, де зазначено, що його немає в переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та з відповідей на заяви «Про виділення земельної ділянки (паю), які отримані від Городищенської сільської ОТР від 31.05.2019 року та СПП «Несвіч» від 27.05.2019 року, оскільки вважав, що він є у списку на майновий пай та отримав його, а тому просить суд поновити строк звернення до суду з позовом,визнати за ним право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах та нормах для членів колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Несвіч» Луцького району Волинської області в розмірі 3,10 умовних кадастрових гектарів.

Представник позивача просить розгляд справи провести без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити .

Відповідачі, належно повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з`явився, представник Луцької районної державної адміністрації та представник Городищенської сільської ОТГ подали до суду заяви про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що з 01.05.1982 року ОСОБА_1 працював на посаді тракториста у колгоспі «Комсомолець» (с. Несвіч Луцького району), який 23.05.1992 року було реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Несвіч», яке у свою чергу 31.03.1999 року було реорганізовано у сільськогосподарське приватне підприємство «Несвіч».

01.03.1995 року позивач був звільнений з посади, а 01.06.2006 року прийнятий в сільськогосподарське приватне підприємство «Несвіч» на посаду тракториста, де пропрацював до 01.02.2007 року і був звільнений у зв`язку із досягненням пенсійного віку.

Як зазначено у відповіді 26.12.2019 головного управління Держгеоккдастру у Волинській області, то згідно книги реєстрації державних актів на право колективної власності на землю сільськогосподарського підприємства, зареєстровано Державний акт на право колективної власності на землю 17.01.1994 року серії ВЛ № 1 на колективне сільськогосподарське підприємство «Несвіч» площею 1413,9 га Луцького району Волинської області.

На час формування списків осіб, які мають право на земельну ділянку (пай) 16 березня 1994 року він передував у складі членів КСП, однак, ні в основних списках, ні у додатку до протоколу № 2 зборів уповноважених КСП «Несвіч» від 27.11.1998 року «Список громадян, членів КСП «Несвіч», які мають право на земельну частку (пай)» і були пропущені у списку станом на 16 березня 1994 року, він не значиться.

Оскільки станом на час формування списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) 16.03.1994 року він перебував у складі членів КСП, то вважає, що має право на земельну частку (пай), і на його ім`я помилково не видали сертифікат на право власності на земельну ділянку (пай) при розпаюванні землі.

Згідно до статгі 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянине захищаються судом.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто ш може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень пункту 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, які мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Частиною 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність.

Пунктом "а" ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права.

Частиною 3 ст. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" вказано, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Тобто, право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 02.05.2018 у справі № 614/568/16-ц).

На момент отримання селянською спілкою "Нива" державного акту на право колективної власності на землю ОСОБА_1 був його членом, а згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленої в ухвалі від 27.08.2014 р. по справі № 6-12823св14, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільгосппідприємством державного акта про право колективної власності на землю, яке є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Реалізувати свої права в позасудовому порядку позивач не може, то суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право на земельну частку (пай), в судовому порядку.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 14, 55 Конституції України, ст. ст. 16, 321, ЦК України, ст.ст. 25, 116, 152 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах та нормах для членів товариства колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Несвіч» в розмірі 3,10 умовних кадастрових гектарів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 13 лютого 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська