Справа № 676/4400/19
Номер провадження 2/676/194/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л., Желізника М.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідачів АДРЕСА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Жванецька сільська рада, приватний нотаріус Ткачук Алла Олексіївна про визнання права власності на частку в колгоспному дворі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Жванецька сільська рада, приватний нотаріус Ткачук Алла Олексіївна про визнання права власності на частку в колгоспному дворі. В обгрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями біля нього, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Сторони по справі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки проживали разом з ним на час відкриття спадщини. На початку літа 2019 року йому стало відомо, що майно, яке належало батькові, перейшло згідно заповіту до ОСОБА_3 , яка 09.04.2019 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Ткачук А.О. Вважає, що відповідачем порушено його право власності на частку в колгоспному дворі. Відповідно до копії по господарської книги № 9 за 1991-1995 рр. в с. Гаврилівці за особовим рахунком НОМЕР_1 статус будинковолодіння зазначено колгоспний двір і станом на 15.04.1991 р. в будинку були зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Рішенням Рудської сільської ради № 27 від 28.02.2008 р. на підставі письмової заяви ОСОБА_5 було прийнято рішення оформити право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 лише одноособово за батьком. На підставі цього рішення Кам`янець-ҐПодільським МБТІ було зареєстровано та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 31.03.2008 р., зазначена частка 1/1, приватна власність, власник ОСОБА_5 , до об`єкта нерухомості входять будинок А-1 загальною площею 82 кв. м., гараж Б, хлів В. Даним свідоцтвом порушено його право на частку в колгоспному дворі. Просить скасувати рішення Рудської сільської ради № 27 від 28.02.2008 р. про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 на ОСОБА_5 ; визнати недійсними свідоцтво НОМЕР_2 від 31.03.2008 р. про право власності на нерухоме майно на ОСОБА_5 на домоволодіння по АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ОСОБА_3 , № 149 від 09.04.2019 р., видане Ткачук А.О. приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 224; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину домоволодіння (колишнього колгоспного двору) по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06 серпня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 28 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду.

В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити.

В суді відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник адвокат Бокуліч В.П. позов не визнали, заперечили проти задоволення позову, надали відзив на позов. Заперечення обґрунтовують тим, що ОСОБА_5 працював в колгоспі ім. Калініна с. Руда, Кам`янець-Подільського району, але не був його членом. Тобто зарахування домоволодіння ОСОБА_5 до колгоспного двору є помилковим, не підтверджено належними доказами щодо членства ОСОБА_5 в колгоспі. Позивач, хоча був зареєстрованим в будинку станом на 15.04.1991 року, однак не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, просить відмовити в задоволенні позову. Крім того, вважають що вимога позивача щодо скасування рішення Рудської сільської ради № 27 від 28.02.2008 р. про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ОСОБА_5 та скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_5 на будинок з відповідними надвірними будівлями за: АДРЕСА_1 , видане 31 березня 2008 року слід вважати основними вимогами позивача за заявленим ним позовом у розумінні положень ст. 266 ЦК України, просить застосувати до заявлених позивачем вимог позовну давність та відмовити у позові в повному обсязі.

Представник Жванецької сільської ради у вирішенні спору покладається на розсуду суду, пояснення на позов не подав.

Приватний нотаріус в судове засідання не з`явилась подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, подала пояснення на позов, заперечує проти позову, оскільки свідоцтво про право на спадщину видано відповідно до вимог чинного законодавства на підставі документів, що були подані для оформлення спадщини спадкоємцем за заповітом, просить відмовити в позові.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності 3 особи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 від 01.04.2019 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на будинок з відповідними надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.02.2008 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Рудської сільської ради № 27 від 28.02.2008 року.

09.04.2019 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Ткачук А.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 і складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під номером АДРЕСА_1 .

Так, згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (статті 1233, 1235 ЦК України).

Згідно зі статтею 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до статей 1258, 1261, 1267 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно зі статтями 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивач вважає, що зазначеними свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.04.2019 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.02.2008 року, рішенням виконавчого комітету Рудської сільської ради № 27 від 28.02.2008 року порушено його право власності на частку в майні колгоспного двору до якого належить зазначений будинок.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15.

Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно з відомостями з по господарської книги с. Гаврилівці № 13 за 1974 - 1976 рр. за особовим рахунком № НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , 1936 року народження разом з дружиною ОСОБА_2 , 1941 року народження та дітьми: ОСОБА_6 , 1964 року народження, ОСОБА_4 , 1965 року народження прибули та зареєструвалися до по господарського номера ОСОБА_7 21.10.1975 року, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Жванецької сільської ради, Кам`янець-Подільського району № 179 від 23.10.2019 р.

Згідно з відомостями з погосподарської книги № 9 за 1991-1995 рр. з особовим рахунком № НОМЕР_5 ОСОБА_4 значився у господарстві ОСОБА_5 .

Згідно довідки виконавчого комітету Жванецької сільської ради № 181 від 23.10.2019 року станом на 15.04.1991 року ОСОБА_5 був головою і членом колгоспного двору в АДРЕСА_1 . До складу сім`ї станом на 15.04.1991 року входили: ОСОБА_2 , дружина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , син, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі рішення на підставі рішення виконавчого комітету Рудської сільської ради № 27 від 28.02.2008 року право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 .

Згідно довідки виконавчого комітету Жванецької сільської ради № 178 від 23.10.2019 р. при розгляді заяви на засіданні виконкому сільської ради 28.02.2008 року ОСОБА_5 «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 » інші учасники з по господарського номеру участі не приймали.

З`ясовуючи питання про обгрунтованість віднесення будинку до колгоспної групи господарств, суд дійшов висновку, що господарство є колгоспним двором виходячи з наступного.

Головою двору станом на 15 квітня 1991 року був ОСОБА_5 , що підтверджено випискою з по господарської книги № 9 за 1991-1995 року. Згідно записів по господарської книги зазначено, що ОСОБА_5 працював в колгоспі ім. Калініна зоотехніком.

Згідно записів в трудовій книжці від 20.08.1963 року ОСОБА_5 17.09.1974 року прийнятий на роботу в колгосп ім. Калініна с. Руда зоотехніком колгоспу, протокол № 11 від 17.09.1974 року.

Згідно інформації Державного архіву Хмельницької області № 1156/01.01-12/2019 від 10.01.2020 р. в архівному витязі з протоколу звітно-виборних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Калініна с. Руда, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області від 21 лютого 1975 року № 3 «Про вибори уповноважених на районні збори представників,було прийнято рішення обрати на районні збори уповноважених колгоспників в кількості 16 чоловік, а саме ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу засідання правління колгоспу ім. Калініна с. Руда, Кам`янець-Подільського району від 22.01.1975 року зазначений виступ ОСОБА_5 головного зоотехніка.

Таким чином зазначеними письмовими доказами підтверджується, що ОСОБА_5 був членом колгоспу, працював зоотехніком, станом на 15 квітня 1991 року був головою двору (домогосподарства) АДРЕСА_1 , яке належало до колгоспного двору.

Крім того, ОСОБА_5 як член колгоспу був наділений земельною ділянкою (паєм) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю Серія ЯБ №592488 від 28.03.2006 р., копія якого долучена до матеріалів справи.

Оскільки станом на 15.04.1991 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 були членами колгоспного двору, тому частка кожного із них у праві власності на це майно є рівними - по 1/3 частці.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_4 права власності на належну йому 1/3 частку у праві власності на домоволодіння.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 увійшла належна позивачу як члену колишнього колгоспного двору 1/3 частка домоволодіння і успадкована після смерті батька відповідачем ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином ОСОБА_3 не мала права на 1/3 частину домоволодіння, що розташовано по АДРЕСА_1 , чим порушується право власності ОСОБА_4 на частку в колгоспному дворі, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.04.2019 року слід визнати частково недійсним.

За таких обставин свідоцтво про право власності на домоволодіння, що розташовано по АДРЕСА_1 від 28.02.2008 року слід також визнати частково недійсним, а рішення виконавчого комітету Рудської сільської ради № 27 від 28.02.2008 року скасувати.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями статті 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у пункті 4 частини першої цієї статті зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

З урахуванням наведеного твердження представника відповідачів про сплив строку позовної давності суперечать закону.

У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 326, 317, 319, 321, 384,391, 392 ЦК України, ст.ст. 13,81, 89, 262-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Жванецька сільська рада, приватний нотаріус Ткачук Алла Олексіївна про визнання права власності на частку в колгоспному дворі - задовольнити частково.

Скасувати рішення Рудської сільської ради за №27 від 28.02.2008 р. про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати часково недійсним свідоцтво НОМЕР_2 про право власності на нерухоме майно видане 31.03.2008 р. виконавчим комітетом Рудської сільської ради на домоволодіння по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 .

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ОСОБА_3 , №149, видане 09.04.2019 р. приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Ткачук А.О., за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 224.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на майно в розмірі 1/3 частині в колгоспному дворі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з кожного по 1152 грн. 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа Жванецька сільська рада, , юридична адреса: вул. Центральна, 57, с. Жванець, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

Третя особа приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Ткачук Алла Олексіївна, юридична адреса: вул. Троїцька, 2, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 серпня 2020 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.