"27" серпня 2020 р. Справа № 363/1857/20
У Х В А Л А

27 серпня 2020 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О.Д., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовної заявою про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області суду від 25 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме шляхом подання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір», чи документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, а також підтвердити, що ним неподано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

26 серпня 2020 року представник позивача Чумак Р.В. подав до суду клопотання в якому просить відстрочити ОСОБА_2 сплату судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є непрацюючим, на його утриманні знаходиться малолітня дитина та перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі. Крім того, як на підставу про відстрочення сплати судового збору, представник позивача посилається на відсутність доходу у позивача, що підтверджує відомостями з Державного реєстру фізичних осіб фізичних осіб платників податків ДПС України за період 01.01.2018 року по 31.12.2019 року.

Згідно ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа», роз`яснено, що при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну меті.

Разом з цим, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «FC Mretebi проти Грузії», заява №38736/04 (і не тільки ЄСПЛ, а і КПЛ ООН, справа Няккяляйярви проти Фінляндії) звернув увагу на необхідність забезпечення належного балансу між, з одного боку, інтересам держави у забезпечення розумного суду та, з іншого боку, інтересам заявника у відстоюванні своїх вимог через суд.

На підставі викладеного, враховуючи відомості з Державного реєстру фізичних осіб фізичних осіб платників податків ДПС України за період 01.01.2018 року по 31.12.2019 року, щодо майнового стану ОСОБА_2 , суддя вважає, що клопотання про відстрочення сплати судового збору є обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню, у зв`язку із чим відстрочити ОСОБА_2 сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Керуючись ст.8 Закону України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа», ст. 136 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити, відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Д.Рудюк