Справа № 591/7332/18
Провадження № 2/591/146/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1
про скасування рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , який мотивує тим, що він, підполковник запасу, 31.08.2018 року звільнився з військової служби у запас за п.п. «к» п.2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №352 від 13.08.2018 року. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2018 року №203 його було виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечень, направлено на військовий облік до Сумського МВК м. Суми, цим же наказом його було зараховано до оперативного резерву першої черги на посаду командира 1 реактивного артилерійського дивізіону військової часини НОМЕР_1 до Сумського МВК м. Суми з адресою: АДРЕСА_1 . У позові зазначає, що проходив службу у Збройних Силах з 01.08.1994 року по 31.08.2018 року, має статус учасника бойових дій. З 01.09.2018 року перебуває на обліку у Головному Управління Пенсійного фонду України в Сумській області як отримувач пенсії за вислугу років, пенсія призначена з 01.09.2018 року. Під час проходження військової служби він перебував на квартирному обліку та був забезпечений службовим житлом. На квартирний облік в загальну чергу його було взято 23.06.1999 року на підставі п. 6 ст. 34 ЖК рішенням засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 м.Виноградів. З 26.11.2009 року його було поставлено в загальну чергу на квартирний облік при в/ч НОМЕР_1 . 06.08.2012 року протоколом засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 було внесено зміни у відомості про склад сім`ї у зв`язку з народженням дитини. 03.07.2015 року рішенням засідання житлової комісії в/ч п/п НОМЕР_3 його разом з сім`єю з чотирьох чоловік було зараховано в пільгову чергу з правом першочергового отримання житла як учасника бойових дій. 11.01.2016 року рішенням засідання житлової комісії в/ч п/п НОМЕР_3 йому разом зі сім`єю було надано службову двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 35,8 кв.м. без зняття з квартирного обліку. 25.04.2016 року було надано ордер на вселення. На сьогоднішній день, він та його сім`я зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , вказане житлове приміщення є службовим і не відповідає нормам житлового законодавства для проживання сім`ї з чотирьох осіб. У нього відсутнє інше житло на праві власності. Перебуваючи на обліку з правом першочергового отримання житлового приміщення, він мав надію, що таке житлове приміщення все таки буде надано та воно буде відповідати нормам житлової площі на кількість членів сім`ї. 12.10.2018 року засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 його було знято з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби за підставами не зазначеними у п. 2.16 розділу 3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737. З вказаним рішення позивач не погоджується. Вважає, що зняття його з квартирного обліку порушує його право на житло, гарантоване Конституцією України. А тому просить скасувати рішення засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2018 року про зняття з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 підполковника запасу ОСОБА_1 , складом сім`ї чотири особи, у зв`язку зі звільненням з військової служби, а також поновити ОСОБА_1 разом з родиною на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку військової частини НОМЕР_1 .
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лазун Н.С. в судовому засідання позов підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засідання позов не визнав.
Ухвалою суду від 14.12.2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду на 26.02.2019 року, судові засідання відкладалися з різних причин.
Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного:
В судовому засідання встановлено, що позивач є підполковником запасу та дійсно проходив військову службу у Збройних Силах з 01.08.1994 року по 31.08.2018 року, що підтверджується довідкою наданою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.09.2018 року за №2/51-93 (а.с.10).
31.08.2018 року позивача звільнено з військової служби у запас наказом Командувача сухопутних військ Збройних Сил України №352 від 13.08.2018 року за п.п. «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення про демобілізацію, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловлювали бажання продовжити військову службу під час особливого періоду) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
На підставі чого, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2018 року №203 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечень, направлено на військовий облік до Сумського МВК м. Суми, цим же наказом його було зараховано до оперативного резерву першої черги на посаду командира 1 реактивного артилерійського дивізіону військової часини НОМЕР_1 до Сумського МВК м. Суми з адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).
На даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії за вислугу років, пенсія призначена з 01.09.2018 року, що підтверджується довідкою (а.с.11).
Під час проходження військової служби ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку та був забезпечений службовим житлом.
На квартирний облік в загальну чергу його було взято 23.06.1999 року на підставі п. 6 ст. 34 ЖК рішенням засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 м.Виноградів, що підтверджується копіє витягу з протоколу (а.с.13).
З 26.11.2009 року ОСОБА_1 було поставлено в загальну чергу на квартирний облік при в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з протоколу (а.с.14).
06.08.2012 року протоколом засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 було внесено зміни у відомості про склад сім`ї ОСОБА_1 у зв`язку з народженням дитини (а.с.15).
03.07.2015 року рішенням засідання житлової комісії військової частини п/п НОМЕР_3 ОСОБА_1 разом з сім`єю з чотирьох чоловік було зараховано в пільгову чергу з правом першочергового отримання житла як учасника бойових дій, що підтверджується копією витягу з протоколу (а.с.16).
11.01.2016 року рішенням засідання житлової комісії військової частини п/п НОМЕР_3 підполковнику ОСОБА_1 разом зі сім`єю ( у складі чотирьох осіб) було надано службову двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 35,8 кв.м. без зняття з квартирного обліку (а.с.17).
25.04.2016 року ОСОБА_3 було надано ордер на вселення у вказану квартиру (а.с.18).
12.10.2018 року за результатами засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 підполковника запасу ОСОБА_1 , складом сім`ї чотири особи, було знято з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби за підставами не зазначеними у п. 2.16 розділу 3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737, що підтверджується витягом з протоколу (а.с.19-20).
На сьогоднішній день, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним також зареєстровані: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 , що підтверджується копією довідкою (а.с.12). Квартира має статус службової. ЇЇ житлова площа складає 35,8 кв.м., що не відповідає нормам житлового законодавства для проживання сім`ї з чотирьох осіб, іншого житла у позивача не має.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зокрема ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Вказаним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст. 38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 року № 470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Згідно п.10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку).
Згідно п.3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством ( п. 30).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року.
Крім того, на час взяття ОСОБА_1 на квартирний облік порядок взяття на облік та отримання житла визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995 року. Пунктом 13 вказаного Положення передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.
Тобто, даний нормативний акт також не передбачав можливість зняття з квартирного обліку з підстав звільненням у запасза п.п. «к» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення про демобілізацію, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловлювали бажання продовжити військову службу під час особливого періоду).
Наказ Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995 року втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 577 від 06.10.2006 року, яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень. Положеннями п.1.4 даної Інструкції передбачалося, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.
Наказ Міністра Оборони України № 577 від 06.10.2006 року втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони № 737 від 30.11.2011 року, яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка також передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі ( п. 1.4).
Також відповідно до п.2.18 вищевказаної Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, внаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби він ший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу - у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Судом встановлено той факт, що позивач ОСОБА_1 має вислугу на військовій службі 24 роки, поставлений на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 з 26.07.2009 року, житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався. Позивач звільнений у запас на підставі пункту «к» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тобто які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення про демобілізацію, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловлювали бажання продовжити військову службу під час особливого періоду, є пенсіонером та учасником бойових дій.
З урахуванням викладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян потребуючих поліпшення житлових умов.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив, що підстави для зняття позивача з квартирного обліку були відсутні, тому таке відбулось неправомірно, а відтак право позивача ОСОБА_1 на забезпечення його житлом підлягає судовому захисту шляхом скасування рішення житлової комісії при військовій частині НОМЕР_1 від 12 жовтня 2018 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у зв`язку з його звільненням з військової служби, а також поновлення ОСОБА_1 разом з сім`єю, складом 4 особи, на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, при військовій частині НОМЕР_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10 - 13, 81, 141, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про скасування рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 задоволити.
Скасувати рішення житлової комісії при військовій частині НОМЕР_1 від 12 жовтня 2018 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у зв`язку з його звільненням з військової служби.
Поновити ОСОБА_1 разом з сім`єю, складом 4 особи, на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, при військовій частині НОМЕР_1 .
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 вересня 2020 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО