Провадження 22-ц812/1354/20 Головуючий по 1 інстанції Тихонова Н.С.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2020р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Лівшенко О.С.,

за участі: відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Марченка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09 жовтня 2017р.

за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

встановила:

У травні 2015р. ПАТ «Ідея Банк» пред`явило позов до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Позивач зазначав, що 29 травня 2008р. між ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 827.70015, за умовами якого позичальнику надано 28753 дол. США під 13% річних строком до 29 травня 2015р., з цільовим призначенням для придбання автомобіля Fiat Doblo 1.4, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань 29 травня 2008р. між ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого останній передав в заставу банку транспортний засіб - автомобіль Fiat Doblo 1.4, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач неналежно виконував договірні зобов`язання у зв`язку із чим станом на 20 квітня 2015р. утворилась заборгованість у загальному розмірі 6221,96 дол. США, з яких: 1 240,95 дол. США - сума основного боргу, 4 506,49 дол. США - сума простроченого боргу, 375,06 дол. США - прострочені проценти, 99,46 дол. США - строкові проценти, а також 701,44 грн - дебіторська заборгованість, 140 грн - віндикаційні витрати.

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ «Ідея Банк» просило суд: вилучити у ОСОБА_1 або в інших осіб, у яких може знаходиться транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль Fiat Doblo 1.4, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати транспортний засіб ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації; звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати йому усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ УМВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09 жовтня 2017р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст.1 Закону України «Про заставу», ст.572 ЦК ).

Відповідно до ст.20 Закону «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч.1 ст.589 ЦК в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За правилами ст.25 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

В статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК визначаються загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформульовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст. 6, 627 ЦК визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2008р. між ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 827.70015, за умовами якого позичальнику надано 28753 дол. США під 13% річних строком до 29 травня 2015р., з цільовим призначенням для придбання автомобіля Fiat Doblo 1.4, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 29 травня 2008р. між ВАТ «Плюс Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого став автомобіль марки Fiat Doblo 1.4, колір сірий, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно зі змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07 жовтня 2011 року, позивач є правонаступником ПАТ «Плюс Банк».

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 20 квітня 2015р. сума заборгованості відповідача становить - 6221,96 дол. США, яка складається з основного боргу - 1240,95 дол. США, простроченого боргу в розмірі 4506,49 дол. США, прострочених процентів 375,06 дол. США, строкових процентів 99,46 дол. США та 841, 44 грн, що включає в себе дебіторську заборгованість у розмірі 701,44 грн, віндикаційні витрати 140 грн.

Висновком експертного економічного дослідження документів фінансово-кредитних операцій від 13 січня 2017 року, виконаним старшим судовим експертом Дзюбаком К.М. за заявою відповідача від 15 листопада 2016р. №1/17, щодо дослідження документів фінансово-кредитних операцій проведених в межах кредитного договору №827.70015 від 29 травня 2008р., укладеного між ВАТ «Плюс Банк» та відповідачем встановлено, що розмір загальної заборгованості станом на 20 квітня 2015р. складає 594,53 дол. США.

Згідно з відповіддю Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 28 квітня 2017р. № 11-38/174 інформація щодо надходження заяви від відповідача 15 листопада 2016р. у реєстраційних журналах МВ ОНДІСЕ відсутня, отже, на адресу МВ ОНДІСЕ вона не надходила. Відповідно до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів №301/5, розділ 6 пункт 4 «Свідоцтво дає право працівнику НДУСЕ на проведення судових експертиз та експертних досліджень за дорученням керівництва цієї установи. Використання працівниками НДУСЕ свідоцтва для проведення судових експертиз чи експертних досліджень на інших підприємствах, в установах та організаціях або особисто поза межами установи забороняється, крім випадків відрядження фахівця для участі у судовому засіданні чи слідчих діях або у складі комісії». Виходячи з вищевикладеного вказаний документ не може використовуватись (прийматись до уваги) як висновок експертного дослідження фахівця Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що визначена позивачем у розрахунку сума боргу є такою, що не відповідає дійсності та є неспівмірною із заявленими вимогами, так як вартість автомобіля значно перевищує визначену у висновку спеціаліста №1/17 від 13 січня 2017р. суму боргу у розмірі 594,53 дол. США.

Проте з такими мотивами відмови у задоволені позову погодитись не можна.

Предметом позову у даній справі є вимоги ПАТ «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля позивачем будь-якій третій особі покупцю від імені власника.

З наявної в матеріалах копії договору застави транспортного засобу, укладеного 29 травня 2008р. між ВАТ «Плюс Банк» та ОСОБА_1 (т.1 а.с.21) слідує, що заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення зобов`язань, передбачених як кредитним, так і цим договорами.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду, шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателя або шляхом реалізації заставодержателем предмету застави на свій розсуд іншій особі.

Реалізація предмету застави здійснюється заставодержателем будь-яким із способів: через прилюдні торги; через аукціон; шляхом безпосереднього продажу конкретній особі.

Таким чином, умови договору застави містять застереження про позасудове задоволення вимог заставодержателя - звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля позивачем будь-якій третій особі покупцю від імені власника.

Враховуючи те, що такий спосіб звернення стягнення на заставне майно сторони договору застави визначили як позасудовий, а тому такі позовні вимоги в судовому порядку задоволенню не підлягають, оскільки такий спосіб звернення стягнення на предмет застави здійснюється без звернення до суду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 523/8653/15-ц (касаційне провадження № 61-43889св18), від 19 червня 2019 року у справі №758/11743/15-ц (касаційне провадження № 61-14673св18), від 22 липня 2019 року у справі № 404/2557/16-ц (касаційне провадження № 61-31323св18).

Оскільки при вирішені даного спору суд виходив з інших підстав, що свідчить про порушення норм матеріального права, то оскаржуване рішення в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову у зв`язку з обранням неналежного способу захисту.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09 жовтня 2017р. скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2020р.

Головуючий: Судді: