КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Журибеда О.М.
Апеляційне провадження №22-ц/824/9293/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Савченка С.І.,Верланова С.М.

секретар - Владімірова О.К.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта».

ОСОБА_1 позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває у трудових відносинах із АТ «Укрпошта» та працює на посаді заступника начальника відділення поштового зв`язку дільниці супроводу мережі АТ «Укрпошта» з 18 лютого 2019 року. За результатами перевірки окремих питань діяльності ВПЗ Київ ЦПЗ № 1 наказом АТ «Укрпошта» № 1206 від 26 червня 2019 року ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків. Позивач вважає такий наказ незаконним, посилаючись на те, що при її переведенні до іншого відділення не було складено акту прийому-передачі, а також фактично не було здійснено передачу товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з чим виявлену нестачу поштових марок, маркованих конвертів і карток, періодичних друкованих видань, та інших товарів неможливо встановити, як і те які саме товари та в якій кількості були передані позивачу. Крім того, зазначила, що виявлені порушення вимог реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій на підставі яких на неї було накладено дисциплінарне стягнення є відповідальністю операторів, а не заступника начальника відділення поштового зв`язку. Крім того, як зазначає позивач, з 27 травня 2019 року по 14 червня 2019 року начальником відділення зв`язку поштового ВПЗ Київ 187 ЦПЗ №1 була ОСОБА_2

ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ № 1206 від 26 червня 2019 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, наказом № 1476 від 09 серпня 2019 року її притягнуто до матеріальної відповідальності , що є грубим порушенням її трудових прав.

Як зазначає позивач, даний наказ виданий з порушенням вимог КЗпП України, враховуючи, що вона не була ознайомлена про матеріальну відповідальність під підпис, фактично не було здійснено передачу товарно-матеріальних цінностей, тому застосування матеріальної відповідальності не відповідає вимогам закону.

Позивач просила визнати незаконним наказ № 1476 від 09 серпня 2019 року про притягнення її до матеріальної відповідальності та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду спричинену незаконним притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності в сумі 50000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020року позов задоволено.

Скасованонаказ № 1206 від 26 червня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Скасованонаказ № 1476 від 09 серпня 2019 року «Про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 грн (п`ятдесят тисяч грн).

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрпошта» в дохід держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції явно визначив завищену суму відшкодування моральної шкоди, що є абсолютно не співрозмірно з обсягом моральних страждань з огляду на судову практику, яку суд не врахував.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач зазначила, що рішення суду є законним і справедивим.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 27 серпня 2020 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції , наказом Акціонерного товариства «Укрпошта» № 1206 від 26 червня 2019 року ОСОБА_1 , т.в.о. начальника ВПЗ Київ 03187 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани (а.с. 22).

Наказом № 1476 від 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 заступника начальника відділення поштового зв`язку дільниці супроводу мережі притягнуто до матеріальної відповідальності в розмірі середньомісячного заробітку (а.с. 21).

Підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали результати перевірки від 13 червня 2019 року, в результаті якої було виявлено нестачу грошових готівкових коштів у касі в сумі 1486,70 грн, нестачу поштових марок, маркованих конвертів і карток, періодичних друкованих видань, інших товарів реалізації на загальну суму 7585,36 грн. та було виявлено порушення порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затверджених наказом міністерства інфраструктури України від 14 червня 2016 року № 547

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

У відповідності до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1 ст. 149 КЗпП України).

Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни.

Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення.

Дана норма узгоджується з правовою позицією Постанови ВСУ від 19 жовтня 2016 року справа № 6-2801 цс 15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 грудня 1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Статтею 252 КЗпП України , ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Згдіно Статуту АТ «Укрпошта» в даному товаристві є профспілковий орган та ОСОБА_1 є членом профспілкової організації (а.с. 63-86).

Враховуючи, що ОСОБА_1 на момент притягнення її до дисциплінарної відповідальності була членом профспілкової організації, відповідачем при оголошенні позивачу догани не було отримано попередню згоду профспілки, суд приходить до висновку про порушення відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення.

На підставі частини другої статті 252 КЗпП України, частини шостої статті 39 і частини другої статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" власник або уповноважений ним орган має право притягнути працівника, який є членом виборного профспілкового органу, до дисциплінарної відповідальності лише за згодою такого органу, а якщо така згода отримана не була, то лише за умови відсутності обґрунтування відмови в наданні цієї згоди, а не за обставин її неправильного обґрунтування.

Відповідно до частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частини другої статті 252 КЗпП України однією з гарантій можливості здійснення працівниками підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

За аналогією правило частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною другою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності. ( Постанова ВСУ справа № № 6-163цс14).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України представник відповідача ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі вказані положення не спростовував, доказів на підтвердження наявності обґрунтування відмови профспілки в наданні згоди на притягнення ОСОБА_1 до відповідальності .

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що наказ № 1206 від 26 червня 2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та наказ № 1476 від 09 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності є незаконними та підлягають скасуванню.

Що стосується визначення судом першої інстанції суми відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає , що визначена сума не відповідає характеру заподіяної позивачу моральної шкоди з боку відповідача, підлягає зменшенню з таких підстав. .

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн, суд першої інстанції врахував обставини справи, які свідчать про заподіяння позивачу душевних страждань, разом з тим не врахував, що позивач не надала переконливих доказів на підтвердження шкоди саме в такому розмірі, судову практику з приводу відшкодування моральної шкоди, а відтак, колегія суддів вважає, що стягненню із відповідача підлягає сума 10 000 грн, яка буде сприяти відновленню емоційного стану позивача, в тому числі відповідатиме засадам розумності і справедливості, а тому рішення в цій частині слід змінити, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000грн.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 373, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, стягнувши з Акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 10000грн (десять тисяч грн).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 01 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді