Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/756/20
Провадження № 2/321/329/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Машкіної Н.В.,
за участю секретаря Бородіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.
Свій позов обґрунтував тим, що 10.06.1994 року матір позивача - ОСОБА_3 по домашній угоді купівлі-продажу купила у ОСОБА_21 /2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . На підтвердження вказаної угоди відповідачку видала ОСОБА_3 власноручну розписку, де продавець вказала, що гроші за вказане нерухоме майно вона повністю отримала. З 1995 року позивач разом з матір`ю стали постійно проживати в Ѕ частині житлового будинку АДРЕСА_1 . На підставі рішення виконкому Пришибської селищної ради № 02 від 30.12.1999 року було погашено право власності іншого співвласника Ѕ частини ОСОБА_5 і власником вказаного житлового будинку в цілій частині залишилася відповідачка. 13.09.2008 року позивач вийшла заміж та переїхала жити до чоловіка в м.Запоріжжя. ІНФОРМАЦІЯ_2 матір позивача ОСОБА_3 померла в смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Михайлівським райвідділом РАГС ГТУЮ у Запорізькій області.
Після смерті матері позивачка продовжила користуватися житловим будинком, проводила в ньому ремонт, платила комунальні послуги та сплачувала земельний податок. У зв`язку з тим, що матір позивача, як спадкодавець, а потім сама позивачка добросовісно заволоділи чужим майном і понад 10 років продовжували відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по АДРЕСА_1 , сплачували комунальні послуги, проводили ремонт будинку, а тому позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надавши суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про її дату, час та місце, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24 вересня 1992 року державним нотаріусом Михайлівської нотаріальної контори Вергун Л.В., посвідченого на підставі ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємцями майна - 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , є внучка ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 ; батько ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.9).
Згідно Реєстраційного свідоцтва, виданого 24 вересня 1992 року Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації, встановлено що Ѕ частини житлового будинку в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 . (а.с.10).
Відповідно розписки від 10.06.1994 року, ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 , продала ОСОБА_3 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Гроші отримала повністю. (а.с.11).
Згідно довідки КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» № 228 від 23.03.2020 року, згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 23.03.2020 року, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за: ОСОБА_2 - Ѕ частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.1992 року, р.№828; право власності на Ѕ частину будинку, що належало ОСОБА_5 , погашено на підставі рішення виконкому Пришибської селищної ради № 02 від 30.12.1999 року. (а.с.12).
Згідно рішення №02 від 30.12.1999 року Виконавчого комітету Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, Михайлівське бюро технічної інвентаризації погашено право особистої власності на житловий будинок ОСОБА_5 , який знаходиться в АДРЕСА_1 , із-за підняття грунтових вод на поверхню, будинок повністю зруйновано. (а.с.14).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14 серпня 2019 року Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 54 років, про що 14 серпня 219 року складено відповідний актовий запис №214. (а.с.6).
У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є: мати - ОСОБА_3 та батько - ОСОБА_10 . (а.с. 7).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану запорізького міського управління юстиції, України 13 вересня 2008 року, ОСОБА_11 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 13.09.2008 року, актовий запис № 929. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_11 та дружини - ОСОБА_1 . (а.с.8).
Відповідно Акту від 26.05.2020 року, виданого депутатом Пришибської селищної ради Карпової Л.В., ОСОБА_1 , 1984 року народження, стверджує що її мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешкала з 1995 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.15).
Згідно довідки №321 від 26.05.2020 року, виданої ТОВ «Запоріжелектропостачання», ОСОБА_3 станом на 01.05.2020 року заборгованості за спожиту електроенергію не має. (а.с.16).
Згідно довідки №13 від 26.05.2020 року виданої КП «Пришиб», за адресою АДРЕСА_1 , де проживала ОСОБА_3 заборгованості за спожиту воду не має. (а.с.17).
У відповідності до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 . (а.с.18).
Згідно довідки КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» № 229 від 23.03.2020 року, за даними технічної інвентаризації, об`єкт нерухомо майна - житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , має характеристику: А1 - житловий будинок, загальною площею 45,8 м2, житлова площа становить 23,4 м2; а2 - веранда; У1 - вбиральня; 1 - огорожа; 2 - водопровід. (а.с.19).
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Як зазначено в пунктах 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК).

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 01 січня 2004. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01 січня 2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на нерухомий об`єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року по справі № 910/17274/17 (провадження 12-291гс18).

В даному випадку позивачем надані належні, допустимі та достовірні достатні доказів на підтвердження наявності правових підстав щодо володіння спірним нерухомим майном, а відповідно й наявності добросовісності такого володіння позивачем та її матір`ю, чиїм спадкоємцем вона є.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,7,12,228-229,258-260,263 -265,268, 280-283 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , право власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна