КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/5987/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3378/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року у складі судді Шевченко Т.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету біоресурсів і природокористування України, третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання видати ордер,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Національного університету біоресурсів і природокористування України (далі - НУБіП) з позовом про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що 22 квітня 1995 року ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 була зареєстрована та вселилася у кімнату АДРЕСА_1 .

Вказано, що дане житлове приміщення вони отримали як службове, оскільки працювали у НУБіП. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_2 , який також зареєстрований та проживає за вказаною адресою. 31 серпня 2015 року шлюб між подружжям ОСОБА_1 розірвано. З 2011 року ОСОБА_5 проживає окремо. Позивач продовжує працювати в НУБіП та разом з сином проживає у вищевказаній кімнаті. 06 серпня 2018 року представник позивача звернувся до відповідача з пропозицією видати ордер на вказане службове приміщення, на що відповідач листом № 2330 від 19 вересня 2018 року відмовив.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 просила зобов`язати НУБіП видати їй ордер на службове житлове приміщення - кімнату АДРЕСА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом не виконані вимоги законодавства про всебічне, повне й об`єктивне дослідження обставин справи, не взяті до уваги всі доводи позивача та його представника, не вірно дана кваліфікація встановлених фактів і допущені помилки в оцінці доказів.

Також по змісту скарги, значено, що не обґрунтованою є відмова в позові суду першої інстанції з підстав того, що гуртожиток на АДРЕСА_1 є студентським, оскільки відповідно до листа Фонду державного майна України № 10-15-7302 від 12 квітня 2019 року вказано, що даний будинок відповідно до кваліфікатора державного майна 1130.9 іменується, як будинки для колективного проживання інші.

У відзиві на апеляційну скаргу представник університету вказує, що при винесенні рішення від 14.11.2019 р. районним судом м. Києва, не було порушено норм матеріального та процесуального права. Рішення винесене у відповідності з вимогами п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", тобто воно є обґрунтованим ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи зазначене, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та третя особа у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать долучені до справи розписки про отримання судових повісток (а.с. 216-217).

Колегія суддів, вислухавши Котух К.А. в інтересах НУБіП, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до листа від 12.04.2019 р. № 10-15-7302 Фонду державного майна України та технічного паспорту № 871, будівля по АДРЕСА_1 (а. с. 52, 59).

Балансоутримувачем даного гуртожитку є відповідач НУБіПУ, що підтверджується довідкою від 15.04.2019 р. № БХ17/376 (а. с. 51).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 10.08.91року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням розірвано Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно наказу № 1556 "К" від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 з 01.11.2017 р. прийнята на посаду прибиральника службових приміщень в навчальний корпус № 12 Національного університету біоресурсів і природокористування України. (а.с. 11).

Встановлено, що ОСОБА_1 з 22 квітня 1995 року зареєстрована у житловій кімнаті АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зареєстрований з 24.11.1995 р., а ОСОБА_2 - з 24.06.2011 року (а. с. 122 та 123).

Відповідно до справи, 06 серпня 2018 року представник позивача звернувся до НУБіП з пропозицією видати ордер на вказане житлове приміщення, на що відповідач листом № 2330 від 19 вересня 2018 року відмовив(а. с. 12, 14).

Встановлено, що 08.10.2015 ОСОБА_3 звернувся д відповідача з заявою, в якій просив надати йому житло у гуртожитку АДРЕСА_1 у зв`язку з розірванням шлюбу з ОСОБА_1 (а.с. 178).

Рішенням комісії з поселення співробітників університету в гуртожитки студмістечка, оформленого протоколом № 9 від 26.10.2015 р., постановлено залишити в кімнаті № 209 вказаного гуртожитку ОСОБА_3 , який працює на посаді старшого викладача кафедри тракторів і автомобілів НУБіП України, разом з сином, а ОСОБА_1 запропонувати ліжко-місце в іншому гуртожитку (а.с. 179).

Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 22.09.2015 р. про поселення її сім`ї у складі вона та син ОСОБА_2 , 1996 року народження, на 2015- 2016 р. навчальний рік в гуртожитку № 12 з 01 серпня 2015 р. по 31 липня 2016 р. у зв`язку з розлученням з ОСОБА_3 та в якій позивач зобов`язувалася дотримуватись правил внутрішнього розпорядку у студентських гуртожитках НУБіП України (а.с. 177).

У заяві від 04.07.2016 р. ОСОБА_1 на поселення на 2016 - 2017 н.р. просила поселити її та її сім`ю в гуртожиток. Також зобов`язувалася дотримуватись правил внутрішнього розпорядку у студентських гуртожитках НУБіП України (а. с. 84).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд виходив з того, що позивач хоча і вселилася зі згоди балансоутримувача в приміщення на підставі заяви, проте захистити її права шляхом зобов`язання видачі ордеру не вбачається можливим, так як не має законних підстав для зобов`язання видати ордер і обраний позивачем спосіб захисту своїх прав на житло є неможливим.

З урахуванням зазначеного та матеріалів справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення заявленого по справі позову, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, в якій особам у зв`язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа.

Відповідно до вимог статті 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Стаття 129 ЖК Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена у додатку до Положення, виданого відповідно до статті 129 ЖК Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку.

Отже, ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи, організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення.

Кімната АДРЕСА_1 у не надавалась ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як службове житло, оскільки згідно ст. 121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Як встановлено судом, що гуртожиток АДРЕСА_1 , ніколи не мав статусу службового житла виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ради про включення гуртожитку АДРЕСА_1 до числа службового житла та рішення адміністрацією відповідача чи органом управління відповідача щодо надання цього гуртожитку, як службового жилого приміщення, ніколи не приймалось.

Згідно п. 1.2 Положення про студентський гуртожиток Національного університету біоресурсів і природокористування України, затвердженого ректором 19 квітня 2010 року, гуртожитки НУБіП України призначені для проживання на період навчання іногородніх студентів, аспірантів, окторантів, стажистів, слухачів курсів підвищення кваліфікації, іноземних студентів підготовчого відділення, абітурієнтів, працівників, відряджених до НУБіП України з його відокремлених підрозділів, гостей НУБіП України та інших осіб з дозволу ректора НУБіП України.

Поселення співробітників в студентський гуртожиток визначається Положенням про порядок поселення (переселення, виселення) молодих спеціалістів, працівників університету та сторонніх осіб, які співпрацюють із підрозділами університету, в гуртожитки студентського містечка Національного університету біоресурсів і природокористування на 2018 - 2019 навчальний рік, затвердженим наказом ректора від 10 травня 2018 року № 520. (а. с. 77).

Отже, враховуючи те, що будівля по АДРЕСА_1 , не має статусу службового житла, а тому доводи позивача зводяться до власного тлумачення ним законодавства та спростовуються документами наявними в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного висновки судового рішення є достатньо аргументованими.

Отже, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та в процесі апеляційного провадження, позивач реалізував свої процесуальні права щодо наведення обґрунтованих доводів та заперечень у справі, проте не спростував належними та допустимими доказами висновків суду першої інстанції.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи і положеннями законодавства.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: