Справа № 426/1420/20
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: Луганська область, Сорокинський район, с. В.Суходіл про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, заінтересована особа Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, смт. Марківка, вул. Центральна, 20,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Пономаренко Н.М.,-

Встановив:

Представник заявника - адвокат Пономаренко Н.М. звернулася до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали разом з 1973 року до смерті чоловіка заявника - ІНФОРМАЦІЯ_1 , вели спільне господарство та будували сімейні відносини. Чоловік заявника помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Великий Суходіл, Сорокинського району, Луганської області. У зв`язку із проведенням антитерористичної операції за місцем постійного проживання, заявник з чоловіком зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи за різними адресами, але продовжували проживати однією сім`єю та вести спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . За час сумісного проживання ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір пенсії її чоловіка був значно більшим від розміру її пенсії, а тому пенсійні виплати ОСОБА_2 були постійним та основним джерелом її існування. За життя ОСОБА_2 перебував на обліку у Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, де отримував пенсію. ОСОБА_1 перебувала на пенсійному обліку у Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, де отримує пенсію за віком. Заявнику достеменно відомо, що розмір пенсії її чоловіка є значно більшим, ніж її пенсія, так як свою пенсію він віддавав їй, вона витрачала її на оплату будинку, комунальні послуги, придбання одягу, продуктів харчування, ліків та інші потреби. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулася до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак інспектор усно пояснила, що вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого та їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком. За місцем проживання з чоловіком заявник зібрала документи, що підтверджують факт їх спільного проживання, але так як вони складені на тимчасово непідконтрольній території України, а саме в селі Великий Суходіл, Сорокинського району, Луганської області, орган пенсійного фонду не може їх врахувати як складову переліку документів для отримання пенсії. На даний час селищна рада в селі Великий Суходіл, Сорокинського району, Луганської області не перереєстрована та не має юридичної адреси на підконтрольній українській владі території. Таким чином, вирішити дані обставини в позасудовому порядку заявник не має можливості, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд встановити факт постійного проживання заявника з її чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 не менше п`яти років по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка по день його смерті.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заявдені вимоги, просила їх задовольнити.

Представник заявника - адвокат Пономаренко Н.М. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Заявник ОСОБА_1 допитана, у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, як свідок, в судовому засіданні пояснила, що 24 листопада 1973 вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , з того часу вони проживали у м. Суходільськ, Луганської області, а в 2000 році переїхали в с. Великий Суходіл, де й проживали разом, вели сумісне господарство до смерті чоловіка. Її чоловік був шахтарем, тому отримував пенсію у розмірі більше 12000 грн. щомісячно, яка є значно більшою ніж її пенсія у розмірі 2000 грн., це був їх єдиний, постійний дохід. Вона разом з чоловіком постійно проживала у с. Великий Суходіл, вони були лише зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за різними адресами. Її чоловік помер при ній, та вона особисто займалася його похованням. Після смерті чоловіка її матеріальне становище значно погіршилося, оскільки пенсія чоловіка була основним, постійним джерелом її існування.

Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання уповноваженого представника до суду не направили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Надіслали на адресу суду відзив на заяву, з якого вбачається що Управління заперечує проти задоволення заявлених вимог через недоведеність. Просять проводити розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 34-36).

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був чоловіком заявника по справі ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 24.11.1973 року Северним п/с г. Краснодона Ворошиловградской области (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 11.12.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Великий Суходіл, Сорокинського району, Луганської області (а.с. 8).

З копії довідки ВПО № НОМЕР_4 від 08 вересня 2017 року вбачається, що заявник зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Як вбачається з копії довідки ВПО № 43847 від 28 листопада 2017 року, ОСОБА_2 був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до копії домової книги та відмітки про місце проживання у паспорті громадянина України - зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 (а.с. 5,6, 15,18).

Як вбачається з довідки № 15, виданої 15 листопада 2019 року виконавчим комітетом Великосуходольської сільської ради Сорокинського району Луганської області, ОСОБА_1 проживала на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка - ОСОБА_2 разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12), що також підтверджується Актом про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 15 від 15 листопада 2019 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки про доходи № 331977, виданої 20.02.2020 року Марківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком у розмірі 2002,91 грн. на місяць, загальний розмір пенсії, отриманий нею за 2019 рік, складає 23834,92 грн. (а.с. 37).

Як вбачається з довідки про нарахування пенсії № 3754/03-18, виданої 26.03.2020 року Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області, щомісячний розмір пенсії ОСОБА_2 у 2019 році становив 12736,04 грн. (а.с. 53-54).

Таким чином, пенсія померлого чоловіка ОСОБА_2 була основним джерелом засобів для існування та проживання ОСОБА_1 .

Листом Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 250/Г-14 від 27.12.2019 року заявнику було відмовлено у призначенні пенсії померлого годувальника, у зв`язку з тим, що заявником не було надано документів на підтвердження спільного сумісного проживання із чоловіком на момент його смерті та перебування на його утриманні та запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення відповідних фактів (а.с. 10-11).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Стосовно доводів представника Марківського ОУ ПФУ Луганської області про недоведеність факту постійного проживання та надання чоловіком заявника їй допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, суд зазначає наступне.

За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу.

Довідка № 15, видана 15 листопада 2019 року виконавчим комітетом Великосуходольської сільської ради Сорокинського району Луганської області та Акт про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 15 від 15 листопада 2019 року видані за місцем проживання заявника та її померлого чоловіка, тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірена печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містить в собі відомості про спільне проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в довідці та акті про фактичне місце проживання з померлим, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці та акті, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку.

Розмір доходів заявника та її померлого чоловіка свідчить про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась заявнику ОСОБА_4 її чоловіком ОСОБА_5 була для заявника хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Враховуючи викладене, беручи до уваги значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного сумісного проживання та факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт сумісного проживання та перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76-80, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: Луганська область, Сорокинський район, с. В.Суходіл про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, заінтересована особа Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, смт. Марківка, вул. Центральна, 20 - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки селища Енгельсове Краснодонського району Луганської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем хутору Рудаков Білокалитвенського району Ростовської області, за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю протягом п`яти років до дня смерті ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки селища Енгельсове Краснодонського району Луганської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця хутору Рудаков Білокалитвенського району Ростовської області, по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 02 вересня 2020 року.

Суддя А.С. Река