Провадження № 2/243/230/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 лютого 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямприміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямприміщенням, посилаючись на те, що він є власним житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки отримав даний будинок у спадок після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з позивачем за вказаною адресою зареєстровані його дружина ОСОБА_4 та їх син - відповідач по справі ОСОБА_2 . Однак, відповідач не проживає у даному будинку з січня 2010 року, не користується будинком, не бере участь в оплаті вартості комунальних послуг та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки даний житловий будинок АДРЕСА_2 належить відповідачу та його дружині ОСОБА_5 на праві спільної часткової приватної власності в рівних частках.

Вказані обставини порушують права позивача як власника нерухомого майна, оскільки позивач не має можливості скористатися належним чином своїм правом на оформлення субсидії для оплати вартості комунальних послуг. Позивач та його дружина є пенсіонерами, окрім пенсії, інших джерел доходу не мають, та враховуючи вартість комунальних послуг у співвідношенні до пенсії, відсутність участі відповідача в оплаті комунальних платежів, а також враховуючи той факт, що відповідач житловим будинком, належним позивачу, не користується, не проживає в ньому протягом тривалого часу, не бажає добровільно знятися з реєстрації місця проживання у вказаному будинку, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

У зв`язку з викладеним, посилаючись на ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бондаренко Д.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання поштовою кореспонденцією на адресу місця реєстрації та місця фактичного проживання відповідача судових викликів, однак, як вбачається з поштових конвертів, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання, відповідач до поштового відділення для отримання судових викликів не з`явився, своїм правом на надання відзиву відповідач не скористався, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використав, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 05.09.2019 року (а. с. 4), за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 .

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5020 (а. с. 12), ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом про реєстрації в Спадковому реєстрі № 57581714 від 17.09.2019 року, наданим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., спадкоємцем нерухомого майна, а саме - житлового будинку АДРЕСА_1 , яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є син спадкодавця - ОСОБА_1 (а. с. 13)

Власником житлового будинку АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 5020 від 17.09.2019 року, виданим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 181292344 від 17.09.2019 року, а. с. 14)

Позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 є пенсіонерами за віком. (пенсійні посвідчення серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2, а. с. 15)

Як вбачається з акту № 378 від 20.09.2019 року, виданого керівником комітету мікрорайону «Северний» (а. с. 19), ОСОБА_2 дійсно не мешкає у житловому будинку АДРЕСА_1 з січня 2010 року по теперішній час, його особисті речі за даною адресою відсутні. ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що відповідач в зазначеному будинку АДРЕСА_1 не мешкає з 2010 року, має власне житло, де мешкає разом з дружиною.

За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Згідно з ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, судом було встановлено, що відповідач є рідним сином власника будинку ОСОБА_1 , однак з 2010 року не мешкає в житловому будинку АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , визнавши відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямприміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 17 лютого 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова