ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4881/20 Справа № 212/6845/18 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/6845/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року, яка постановлена суддею Козловим Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») про визнання договору недійсним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року провадження у справі закрито та стягнуто з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 9 204,80 грн.

Відповідач ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» просить скасувати ухвалу суду в частині стягнення з нього витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 9 204,80 грн., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування того, що відповідач не визнавав позовних вимог, а відтак, у суду були відсутні підстави стягувати з нього витрати, пов`язані з розглядом справи.

Крім того, зазначає, що судом не було розглянуто належним чином та не постановлено відповідну ухвалу щодо заявленого відповідачем клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору.

Відповідач не погоджується з розміром витрат на правову допомогу, понесених позивачем, та вважає його завищеним, оскільки справа не являється складною та вартість складання позовної заяви зазвичай становить значно меншу суму.

Також, відповідач посилається на те, що мотивувальна частина оскаржуваної ухвали суду містить суперечливі висновки щодо суми судових витрат, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Представник відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» , будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши заяву про перенесення розгляду справи, в зв`язку з продовженням на усій території України дії адаптивного карантину до 31 серпня 2020 року, яка колегією суддів залишена без задоволення з наступних підстав.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Колегія суддів, враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 року по 31.07.2020 року (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України"внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 року перевезення пасажирів метрополітенами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 " Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 20 травня 2020 року № 392 " Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Рівень епідемічної небезпеки встановлюється за результатом оцінки епідемічних показників та визначається рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яке розміщується на офіційному інформаційному порталі Кабінету Міністрів України (за посиланням http://covid19.gov.ua).

Із змісту офіційного інформаційного порталу Кабінету Міністрів України (за посиланням http://covid19.gov.ua) видно, що станом на 26.08.2020 року місто Київ, віднесено до жовтого, а місто Кривий Ріг до зеленого рівня епідемічної небезпеки, що в силу вимог Постанови Кабінету міністрів України № 641 від 22.07.2020 року не забороняє міжміське сполучення та здійснення регулярних перевезень пасажирів автомобільним та залізничним транспортом.

При цьому, представник відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно вимог статті 12 ЦПК України, не навів належних доказів на підтвердження обставин відсутності між містами Київ - Кривий Ріг транспортного сполучення та неможливості з`явився до суду.

Слід врахувати, що представник відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» мав можливість звернутись з клопотанням про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, самостійно обравши зручне для себе територіальне розташування суду або поза його межами, чого ним здійснено не було. Відтак, навіть за наявності карантинних обмежень, представник відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не був позбавлений права і можливості взяти участь у судовому засіданні.

Згідно із ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

Враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразові відкладення судових засідань саме за клопотаннями представника відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Скоробагатька В.Ю., які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання договору недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 відмовився від позовних вимог в зв`язку з тим, що після звернення до суду відповідачем фактично було задоволено заявлені позовні вимоги у повному обсязі та предмет спору відсутній.

При цьому, суд першої інстанції, керуючись нормами ч. 2 ст. 255 та ч. 3 ст. 142 ЦПК України, дійшов висновку, що з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 9 204,80 грн.

Зважаючи на те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в апеляційній скарзі просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 9 204,80 грн., колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до частин 2-4 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною третьої статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд, за заявою позивача, присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом наведеної норми, при відмові позивача від позову, на користь позивача присуджується стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача у разі, якщо він не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову, не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході перегляду оскаржуваної ухвали, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним договору №706489819, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», посилаючись на те, що жодного договору з відповідачем не укладав, у зв`язку з чим він звертався з відповідною заявою до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про розірвання договору, на яку отримав відповідь про те, що договір укладено шляхом належної верифікації ОСОБА_1 в особистому кабінету та списання заборгованості і подання змін до інформації в бюро кредитних історій відбувається з підстав, визначених законодавством та умовами договору, якими зокрема є факт вчинення злочину щодо ОСОБА_1 , встановлений обвинувальним вироком у кримінальній справі, який вступив в законну силу (а.с. 30).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року відрито провадження.

На підставі ухвали суду про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання договору недійсним, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» проведено службове розслідування, за наслідками якого кредитний договір №706489819, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», було анульовано в односторонньому порядку, як такий, який між сторонами не укладався, а також списано заборгованість, з передачею відповідної інформації в Бюро кредитних історій (а.с. 46-47), у зв`язку з чим відповідач просив закрити провадження у справі через відсутність предмету спору.

Зважаючи на викладене, позивач ОСОБА_1 заявив в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі з підстав відмови від позову у зв`язку з тим, що його вимоги фактично були задоволені відповідачем після звернення до суду з даним позовом, а тому ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року провадження у справі закрито.

За таких обставин, можна дійти висновку, що відновлення прав ОСОБА_1 відбулось після звернення останнього до суду з відповідною позовною заявою, у зв`язку з чим є правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для присудження стягнення понесених ОСОБА_1 судових витрат, зокрема витрат на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, на підставі ч.3 ст.142 ЦПК України.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем ОСОБА_1 було подано Договір про надання юридичних послуг від 18 червня 2018 року (а.с. 97-98), розрахунок суми судових витрат, акт наданих послуг та квитанцію від 19 червня 2018 року, які свідчать про те, що витрати на професійну правничу допомогу склали 8 500,00 грн., а на оплату судового збору понесено 704,80 грн., тобто всього судові витрати позивача ОСОБА_1 становлять 9 204,80 грн. і вони підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, як безпідставні та такі, що спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними , у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2020 року.

Головуючий:

Судді: