Справа № 175/4735/19
Провадження № 2/175/1364/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

29 липня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Кравченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області в особі відділу розвитку соціально-гуманітарної сфери про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, який в грудні 2019 року уточнив та просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду як не вручене у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.18-19,33-34,44-45), відзив на позов позивачка не подавала, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідачки до суду не надходив.

Представник третьої особи Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в особі відділу розвитку соціально-гуманітарної сфери за довіреністю Візір О.О. позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти їх задоволення.

Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Встановлено, що з 06 жовтня 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2012 року був розірваний (а.с.7). Від шлюбу подружжя мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14 жовтня 2008 року, актовий запис №78 (а.с.20).

З 2013 року ОСОБА_2 з родиною не проживає, переїхала проживати до м. Генічеськ. На даний час ОСОБА_2 ніяким чином не приймає участі у житті свого сина, не займається вихованням дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням сина, що негативно впливає на його фізичний і духовний розвиток як складову виховання. Під час спільного проживання з позивачем, ОСОБА_2 зловживала алкогольними напоями, не працювала, вела аморальний спосіб життя. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 ніде не працює і не бажає працювати, фінансової допомоги на утримання дитини не надає тому у відповідачки виникла заборгованість по сплаті аліментів (а.с.55). Матір дитини не цікавиться про його харчування, чи є необхідні ліки у разі потреби, одяг чи інші речі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, що негативно впливає на його розвиток.

Наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає разом з рідним батьком ОСОБА_1 (а.с.54), який турбується про здоров`я сина, забезпечує всім необхідним, повністю опікується про дитину, займається його вихованням, розвитком та матеріально забезпечує його всім необхідним. Відповідачка взагалі не надає фінансової допомоги на утримання сина, який потребує належного рівня життя та гідного фінансового забезпечення на харчування, отяг та інші речі вжитку. Хлопчик забезпечений гідними умовами проживання та гармонійною оточуючою атмосферою. Вищевикладене підтверджується наданою депутатом ОСОБА_4 довідкою від 10.12.2019 року (а.с.53).

08 січня 2020 року Службою у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було проведено бесіду з неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якої він надав згоду на позбавлення батьківських прав своєї матері ОСОБА_2 , оскільки не має до неї родинних почуттів.

Служба у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що служба надала вмотивований висновок (а.с.49).

У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Враховуючи те, що відповідачка по справі жодним чином не була позбавлена інформації стосовно міста перебування сина, а з боку ОСОБА_1 ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю та прийманні нею участі у вихованні, вище викладені обставини свідчать про небажання ОСОБА_2 виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на неї законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_2 самоухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків. Оскільки встановлено, що відповідачка не виконує свої батьківські обов`язки, самоухилилася від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклується про життя та здоров`я своїх неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення відповідачки батьківських прав, та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повинно бути стягнуто сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 6, 7, 15, 17-19, 164, 165 Сімейного кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судом законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області в особі відділу розвитку соціально-гуманітарної сфери про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.