Провадження № 2-з/369/43/20
У Х В А Л А

іменем україни

31.08.2020 Києво-Святошинський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі - Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іванчихіна Сергія Ігоровича про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іванчихіна Сергія Ігоровича про забезпечення позову, у якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1.9927 га кадастровий номер :03:004:6055 та земельну ділянку площею 0,0072 га кадастровий номер :03:004:6056, які знаходяться за адресом: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Софїївська Борщагівка.

Заява обґрунтована тим, що 16 березня 2020 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/7015/19, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №24. Він має намір подати позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в порядку ст. 149 ЦПК України. Ними, окрім іншого нерухомого майна, яке буде перелічене в позовній заяві, 30.03.2015 року були придбані в шлюбі дві земельні ділянки, земельна ділянка площею 1.9927 га кадастровий номер :03:004:6055 та земельна ділянка площею 0,0072 га кадастровий номер :03:004:6056, які знаходяться за адресом: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка.

Зазначені земельні ділянки були придбані в шлюбі за її нотаріальною згодою та оформлені на Відповідача, земельна ділянка площею 1.9927 га за 2 909 488 грн. 00 коп. (два мільйони дев`ятсот дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. 00 коп.), земельна ділянка площею 0,0072 га за 10 512 грн. 00 коп. (десять тисяч п`ятсот дванадцять грн. 00 коп.). 18.08.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, їй стало відомо, що зазначені земельні ділянки були внесені Відповідачем, Язгарські Казімежєм, до статутного капіталу ТОВ «БАРОК» ще 20 квітня 2015 року.

Для неї це стало несподіванкою, оскільки письмової згоди тим більше нотаріально засвідченої щодо внесення даних земельних ділянок до статутного капіталу ТОВ «БАРОК», вона не надавала, такими діями Відповідач порушив вимоги ст. 65 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Є підстави вважати, що дані земельні ділянки, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тому на підставі вищевказаного заявник просив суд задовольнити заяву у повному обсязі.

Суд розглянув заяву у відсутність сторін в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, представник позивача звертаючись до суду з вказаною заявою про забезпечення позову, обґрунтовує її тим, що не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити не можливим виконання рішення суду.

Проте, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2020 право власності на земельну ділянки площею 1.9927 га, кадастровий номер :03:004:6055 та земельну ділянку площею 0,0072 га, кадастровий номер :03:004:6056, які знаходяться за адресом: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, перебувають у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРОК».

Отже, з доданих до заяви про забезпечення доказів документів не вбачається, що під час шлюбу сторони набули у власність заявлене до поділу майно, оскільки правовстановлюючі документи на спірне майно оформлене на Товариство з обмеженою відповідальністю «БАРОК».

Так, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження відповідачем майна, яке позивач вважає спільним майном подружжя, або ж невиконання рішення суду в майбутньому без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту можливих заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 152, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іванчихіна Сергія Ігоровича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя А.Я. Волчко