КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/20370/15-ц

номер провадження: 22-ц/824/5916/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Данилова Юрія Валентиновича на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2018 року у складі судді Чередніченко Н.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до стану придатного для використання за цільовим призначенням,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до стану придатного для використання за цільовим призначенням.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, загальною площею 0,0832 га з кадастровим номером :90:040:0021 на АДРЕСА_1 , (далі - земельна ділянка). Підтвердженням даного факту є рішення Київської міської ради від 08 жовтня 2015 року № 155/2058 про передачу йому у власність земельної ділянки, свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 47952987 від 19 листопада 2015 року СТВ 195900, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 47953625 від 19 листопада 2015 року ЕКМ № 281234. У 2013 році, поки Київська міська рада розглядала його клопотання про відведення земельної ділянки, відповідачі більшу частину вищевказаної земельної ділянки самочинно відокремили парканом та огородили спільно з суміжними земельними ділянками, що використовували раніше. Площа цієї відокремленої частини його власності складає приблизно 0,0449 га. На самовільно зайнятій земельній ділянці відповідачі здійснюють будівельні роботи, влаштували фундамент та бетонний майданчик, кладуть тверде покриття, складають будівельні матеріали, утримують автомобілі тощо. З відповідачами чи іншими суб`єктами господарювання позивач не укладав жодних цивільно-правових угод або договорів, які б надавали право користування чи забудови належної позивачу земельної ділянки. Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується актом обстеження земельної ділянки № 1171/01, що складений головним спеціалістом відділу землеустрою та моніторингу земель Голосіївського районного управління землеустрою та моніторингу земель 10 грудня 2015 року. Відповідно до зазначеного акту, в результаті проведеного обстеження було виявлено самовільне використання ОСОБА_1 земельної ділянки. Вказував, що раніше, відповідно до рішення Київради від 18 вересня 2014 року № 205/205 позивачу був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення йому земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га. Після виявлення факту самовільного зайняття земельної ділянки, на його звернення, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснив обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_2 (акт обстеження земельної ділянки № 1548/01 від 26 листопада 2014 року) та перевірку дотримання вимог земельного законодавства (акт дотримання вимог земельного законодавства № 3/01 від 30 січня 2015 року). Наведені вище акти свідчать про самовільне зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га. Про це були повідомлені правоохоронні органи. Голосіївським районним управлінням ГУ МВС України в місті Києві було відкрито кримінальне провадження від 05 листопада 2014 року № 0010030 та розпочато досудове розслідування за фактом самовільного зайняття зазначеної землі. Від Державної інспекції сільського господарства в місті Києві позивач отримав акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23 березня 2015 року. 20 лютого 2015 року позивач завершив розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,10 га, але 25 лютого 2015 року йому відмовили у реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі через перетин ділянок. Наведене сталося у зв`язку з самовільним заняттям земельної ділянки відповідачкою ОСОБА_3 . У вказаних діях має місце порушення земельного законодавства, відповідачі самовільно зайняли та використовують земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, ОСОБА_2 , з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив зобов`язати відповідачів звільнити земельну ділянку з кадастровим номером :90:040:0021 площею 0,0832 на АДРЕСА_1 у відповідності до координат зовнішніх меж земельної ділянки, що зазначені у проекті землеустрою, привівши у придатний для використання за цільовим призначенням стан, шляхом звільнення її від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2018 року, з урахуванням ухвал Голосіївського районного суду міста Києва про виправлення описок від 29 березня 2018 року, від 07 червня 2018 року, від 13 червня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку з кадастровим номером :90:040:0021 (площею 0,0832 га) на АДРЕСА_1 (у відповідності до координат зовнішніх меж земельної ділянки, що зазначені у проекті землеустрою), привівши у придатний для використання за цільовим призначенням стан, шляхом звільнення її від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 472 грн 20 коп.

26 червня 2018 року відповідач ОСОБА_1 поштою направив на адресу суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2018 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2018 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - адвокат Данилов Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасуватита ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що відповідачі без поважних причин ігнорували судові засідання і не подавали свої заперечення на позовну заяву. Зазначає, що ОСОБА_1 змінив місце проживання, однак у порушення норм процесуального законодавства не повідомив про це суд. Наявні в матеріалах справи акти обстеження земельної ділянки та перевірки дотримання вимог земельного законодавства не оскаржувались в судовому порядку. Таким чином, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими. Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишено без задоволення. Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2018 року залишено без змін (а.с.196 - 199, т.2).

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження з тих підстав, що, зокрема, ОСОБА_3 оскаржила заочне рішення суду у загальному порядку без подання заяви про перегляд заочного рішення, чим порушила визначений процесуальним законом порядок оскарження заочного рішення, а тому суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 і розглянув її апеляційну скаргу безпідставно (а.с.20-24, т.4).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2020 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 , поданої її представником - адвокатом Даниловим Ю.В., на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2018 року (а.с.28-29, т.4).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Данилова Ю.В. на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2018 року.

У судовому засідання ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі відповідно до ст.373 ЦПК України, в якій посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 червня 2020 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером :90:040:0021, яка належала йому на праві власності, передана ним у власність сину відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , а відтак предмет спору відсутній. З огляду на викладене, позивач просив прийняти його відмову від позову та закрити провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заяви позивача про відмову від позову, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з приписами ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 про відмову від позову вбачається, що вказана заява відповідає вимогам ст.206 ЦПК України.

Наслідки відмови від позову ОСОБА_2 роз`яснені судом.

Підстав для неприйняття відмови ОСОБА_2 від позову судом не встановлено, тому його заява підлягає задоволенню.

За таких обставин заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2018 року підлягає визнанню нечинним, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.373 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до стану придатного для використання за цільовим призначенням.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2018 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до стану придатного для використання за цільовим призначенням - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: