Ухвала

20 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 711/6385/18

провадження № 61-11954ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 червня 2019 року та ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь завдану їй майнову шкоду в розмірі 11 541,60 грн, а також 5 000 грн - на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 11 541,60 грн, а також 1 500 грн - на відшкодування моральної шкоди, а всього - 13041,60 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 червня 2019 року постановлено вважати неподаною і повернуто заявнику на підставі статті 357 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги.

У червні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 червня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 липня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 червня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 394 ЦПК України у зв`язку з тим, що оскаржувана заявником ухвала суду першої інстанції не підлягає касаційному оскарженню, а у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду вже було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2020 року.

07 серпня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 червня 2019 року та ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 липня 2020 року, в якій просила скасувати пред`явлені їй претензії, судові витрати покласти на позивача і стягнути з позивача 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вказана заява підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 125 Конституції України визначено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у складі Верховного Суду діють: 1) Велика Палата Верховного Суду, 2) Касаційний адміністративний суд, 3) Касаційний господарський суд, 4) Касаційний кримінальний суд, 5) Касаційний цивільний суд.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (стаття 391ЦПК України).

Право касаційного оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначені статтею 389 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Судом апеляційної інстанції у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави є Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 26 цього Кодексу. Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

За вищенаведеними нормами ЦПК України Верховний Суд не наділений повноваженнями щодо перегляду цієї цивільної справи в апеляційному порядку.

Випадки, коли розгляд справи в межах цивільного судочинства здійснюється Великою Палатою Верховного Суду, визначено частиною тринадцятою статті 33, частинами третьою-шостою статті 403, частиною третьою статті 425, пунктами 2, 5, 7 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України. За вказаними правовими нормами справу можна передати до Великої Палати Верховного Суду після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та попереднього розгляду справи.

Підстави перегляду судових рішень Великою Палатою Верховного Суду, встановлені вищенаведеними нормами ЦПК України, є вичерпними.

Разом з тим чинним законодавством не передбачено повноважень Великої Палати Верховного Суду щодо перевірки обґрунтованості та законності ухвали Верховного Суду про відмову у відкритті касаційного провадження в апеляційному порядку, яка є остаточною та оскарженню не підлягає, як і повноважень щодо розгляду цивільної справи після винесення касаційним судом вказаної ухвали.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно дотримуватися процесуальних обов`язків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух (§ 59 рішення у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята Верховний судом для здійснення апеляційного перегляду рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 червня 2019 року та ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 липня 2020 року про відмову у відкритті касаційного провадження і розгляду цивільної справи по суті. За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно їй повернути.

Керуючись статтями 260, 261, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 її апеляційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 червня 2019 року та ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов