справа №176/2364/19
провадження №2/176/58/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13 лютого 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

секретаря с/з Бабенко Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2019 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі, окрім нього, зареєстровані проживаючими його колишня дружина ОСОБА_2 , її дочка від першого шлюбу ОСОБА_3 та їхній спільний син ОСОБА_4 . Відповідачі в спірній квартирі не проживають з 2016 року, їх місце перебування позивачу на даний час не відомо, оскільки вони виїхали з квартири одразу після розірвання шлюбу і з того часу в квартирі не проживають, не користуються нею, особистих речей відповідачів у цій квартирі немає. Фактично реєстрація відповідачів у квартирі носить формальний характер та створює позивачу перешкоди у користуванні нею. Позивач позбавлений можливості оформити житлову субсидію, оскільки при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб. Таким чином, він змушений звернутись до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, подав до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повідомлялись про день, час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явились, відзиву щодо позову не надали.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про слухання справи у спосіб, передбачений законом, та з огляду на те, що відповідачі не подали відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280, 281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування квартири від 27.04.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 прийняв у дар квартиру під номером АДРЕСА_1 (а.с.8).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.08.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї №1/3-4061, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , окрім позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані проживаючими ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

Відповідно до актів від 10.09.2019 року, складених сусідами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 , з 25.08.2016 року. Його колишня дружина та її дочка не проживають з 2016 року (а.с.16,17,18).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Позивач, ставлячи питання про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 посилається на те, що відповідачі в спірній квартирі не мешкають, а він, в свою чергу, змушений оплачувати комунальні послуги за осіб, які фактично не проживають і не користується житлом, також позивач позбавлений можливості оформити субсидію, оскільки при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб.

Оскільки відповідачі, не проживають і не користуються даним житловим приміщенням, що є приватною власністю, не виявили наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, докази здійснення відповідачам перешкод у праві користуванні спірною квартирою матеріали справи не містять, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Також суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Також, на користь позивача з відповідачів має бути стягнуто судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до або через суд першої інстанції, а матеріали справи надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності діючої редакції ЦПК України.

Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області К.А. Гусейнов