Справа № 473/3259/19
РІШЕННЯ

іменем України

"13" лютого 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Ротар М.М. за участю секретаря судового засідання Гавриловій І.С.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Лукіянчина П.П., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Вишневського А.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

встановив

01.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати відповідачів відновити межу між будівлями АДРЕСА_1 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації та привести її у придатний для використання стан шляхом демонтажу огорожі.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю йому належить земельна ділянка площею 0,2335 га для обслуговування житлового будинку і підсобного господарства, розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідачі проживають у житловому будинку АДРЕСА_3 , які незаконно, самовільно змінили межі земельної ділянки, та фактично привласнили частину його землі для реалізації особистих цілей не маючи на це законного права та встановили огорожу у вигляді забору з листів шиферу.

Посилаючись на те, що всі засоби досудового врегулювання спору використані, 10 травня 2018 року одностайним рішенням членів постійно діючої комісії (протокол №6 від 10.05.2018 року) «передбачено поділ спірної земельної ділянки в рівних частинах», тобто підтверджено Державний акт на право власності позивача на землю і рішення Вознесенської міської ради від 25.03.1993 року, яке ніхто не відміняв просив позов задовольнити.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 05.08.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання.

18.09.2019 року від представника відповідачів ОСОБА_4 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 17.10.2019 року було продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 12.11.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначена до судового розгляду та задоволено клопотання представників відповідачів ОСОБА_4 про витребування доказів.

10.01.2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

18.09.2019 року від представника відповідачів ОСОБА_4 на адресу суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повному обсязі, просили зобов`язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою між будівлями АДРЕСА_1 розміром 1,10 м х 12 м. у відповідності з даними земельно-кадастрової документації шляхом демонтажу огорожі та не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що межі суміжних земельних ділянок є спірними та не погодженими, однак ніяких перешкод позивачу в користуванні земельною ділянкою відповідачі не чинять, огорожа між ділянками відсутня.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2335 га призначеної для обслуговування житлового будинку і підсобного господарства, розташована за адресою АДРЕСА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 25.03.1993 року, виданий на підставі рішення Вознесенської міської Ради Миколаївської області №92 від 16.03.1993 р. (а.с.6)

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:0067 площею 0,1335 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства зареєстрована 25.07.2018 року за ОСОБА_1 . (а.с.7)

Також було встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер :09:002:0066 площею 0,1 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_3 , дата реєстрації 25.07.2018 року. (а.с.56)

Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 27.12.2017 року. Право власності зареєстровано 22.12.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У вказаному житловому будинку проживають відповідачі ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2 .

Право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 не зареєстровано.

Також в судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 та житловий будинок АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_3 межують по земельній ділянці кадастровий номер якої :09:002:0066 площею 0,1 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 25 лютого 2019 року № 43-ДК/57АП/09/014/19 (а.с.9,10) зазначено, що спірна земельна ділянка відображена в технічній документації відповідача ОСОБА_3 та технічній документації позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до листа №К-34/0-42/6-19 від 26.02.2019 року наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області в ході здійснення заходів державного контролю встановлено, що спірна земельна ділянка (шириною приблизно 1,10 м) відображена в технічному паспорті на житловий будинок та технічній документації із землеустрою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), а також відображена у технічному паспорті на житловий будинок та технічній документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Вказане питання було предметом розгляду постійно діючої комісії щодо регулювання земельних спорів у м. Вознесенськ при Вознесенській міській раді 10 травня 2018 року. Рішенням вказаної комісії (протокол №6 від 10.05.2018 року)було вирішено рекомендувати сторонам при виготовленні землевпорядних документів передбачити поділ спірної земельної ділянки в рівних частинах та погодити один одному межі суміжного землекористування.

Отже між сторонами існує спір у визначені меж земельної ділянки через те, що в документах позивача та відповідача зазначена земельна ділянка, як така , що належить їм і якою вони користуються.

В судовому засіданні було встановлено та підтвердилося листом виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 20.12.2019 року (а.с.66), що межі суміжних земельних ділянок частково відкриті, огорожа у вигляді металевої сітки встановлена за господарськими будівлями та спорудами. Доступ до житлового будинку позивача ОСОБА_1 відкритий.

Відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ст..79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст..106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст..107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно до ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Частиною другої вищеназваної статті передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В той же час, суд важає що позивач не довів що на час подання позову дійсно були порушені його права, як землевласника, з огляду на наступне.

Всі докази на які посилається позивач вказують на існування спору у визначенні меж земельної ділянки через те що і у позивача і у відповідача, в їх документах зазначена спірна ділянка, як така яка їм належить, і якою вони користуються.

В матеріалах, що були надані позивачем, рекомендовано звернення до суду для вирішення спору щодо меж земельної ділянки, а не для відновлення меж земельної ділянки. Тому суд погоджується з позицією представника відповідача ОСОБА_4 , що земельний спір щодо відновлення меж земельної ділянки є передчасним, що також узгоджується з актом перевірки від 25.02.2019 року, та листом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, від 26.02.2019 року, протоколом № 6 від 10.05.2018 року, оскільки визначені межі є спірними, через що земельна комісія пропонувала вийти зі ситуації шляхом поділу земельної ділянки між позивачем та відповідачем.

Щодо позовної вимоги не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою між будівлями АДРЕСА_1 , слід зазначити що зазначені вимоги не підлягають задоволенню оскільки в діях відповідачів не встановлено правопорушення, яке би мало триваючий характер і було наявним на момент подання позову, а також не доведено наявності у відповідачів намірів у майбутньому вчиняти дії, які би порушували права позивача.

Слід зазначити, що саме на позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення його права, яке, на думку цієї особи, полягає у позбавленні можливості вільно користуватися і розпоряджатися належним йому майном

У випадку, коли відповідач не вчиняв дій, які спричиняють позивачеві перешкоди у володінні та користуванні майном, заявлення вимоги про захист права власності шляхом усунення відповідних перешкод свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту.

В той же час позивач не довів, що відповідачі дійсно порушували будь-які права позивача на земельну ділянку :09:002:0067, що надана для ведення особистого селянського господарства, що порушення які він вказує в позові - будівництво забору, закриття вентиляційних каналів, дійсно мало місце.

Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити у повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.М. Ротар