Провадження №2-п/592/10/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., заявника ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.12.2015 р., яку мотивує тим, що 04.12.2019 р. вона дізналася, що державним виконавцем відносно неї було відкрито виконавче провадження на підставі вказаного рішення про яке їй нічого не було відомо. Оскаржуване рішення вона отримала 04.12.2019 р., повістки про виклик до суду не отримувала, належним чином не була повідомлена про час та місце розгляду справи. Просить суд: скасувати заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.12.2015 р.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала, просила скасувати заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.12.2015 р.

Представник АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Зі змісту ч. 1 ст. 284 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.12.2015 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.10.2007 р. у розмірі 26910 грн. 37 коп. з яких: 4377 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом; 15585 грн. 10 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5189 грн. 71 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1257 грн. 64 коп. штраф (процентна складова).

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Необхідно наголосити на тому, що суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих йому доказів, особи, які беруть участь у справі, займають активне становище щодо інших учасників процесу та суду, сторони самостійно визначають, які саме докази подавати суду, а які ні, у разі невиконання процесуальних обов`язків або нездійснення процесуальних прав для особи настають небажані для неї правові наслідки.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 повідомлялася про час і день судового засідання судовою кореспонденцією, з направленням копії позову з додатком документів та проханням надати докази.

Поштова кореспонденція повернута на адресу суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», а не «за зазначеною адресою не проживає», що свідчить про те, що відповідача було належно повідомлено про необхідність одержання поштової кореспонденції згідно п.п. 93, 99, 110, 116 «Правил надання послуг поштового зв`язку» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, однак відповідач завідомо знаючи відправника даних листів, Ковпаківський районний суд м. Суми, на переконання суду, уникнула їх одержання, що на думку суду свідчить про її належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи та судом були вжиті всі заходи щодо такого повідомлення відповідача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився у судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Доводи відповідача ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення є її суб`єктивними судженнями та зводяться до аналізу тих самих обставин справи на відповідність їх вимогам закону, що не є підставою для скасування заочного рішення судом, що його ухвалив.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення є необґрунтованою, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 263-265, 284-288 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.12.2015 р. за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.М. Алфьоров