Провадження № 2-др/470/1/20
Справа № 470/984/19
28 серпня 2020 року смт. Березнегувате Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Орлової С.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Михалюк С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача - адвоката Гоцуляк Ю.С. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житловим будинком, примусове виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення у житловий будинок,
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гоцуляк Ю.С. в судове засідання не з`явились, до суду подали заву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності на її задоволенні наполягали.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання подала заяву про зменшення розміру судових витрат посилаючись на їх неспівмірність, а розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення просила здійснювали за її відсутності.
Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.
Судом встановлено, що 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому остаточно уточнивши позовні вимоги просив суд усунути йому перешкоди в користуванні будинком шляхом визнання ОСОБА_2 такою що втратила право користування житловим будинком розташованим по АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2 примусово з вказаного житлового будинку.
21 січня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду до ОСОБА_1 з зустрічним позовом, у якому просила суд вселити її у житловий будинок АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення у житловий будинок було об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, примусове виселення.
31 липня 2020 року рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено у повному обсязі, визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком розташованим по АДРЕСА_1 , та усунуто перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_2 з будинку. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено. При ухваленні рішення питання про стягнення судових витрат вирішено не було. В судовому засіданні 16 липня 2020 року представником позивача за первісним позовом -адвокатом Гоцуляк Ю.С., до закінчення судових дебатів, було зроблено заяву про надання доказів щодо понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи після ухвалення рішення у справі. 10 серпня 2020 року від представника позивача - адвоката Гоцуляк Ю.С. до суду надійшла відповідна заява, яку було відправлено 05 серпня 2020 року, що підтверджується поштовим штампом на конверті.
За частинами першою та другою статті 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з положенням пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 згідно з квитанціями № N1EZC3742М та № N1EZC3663М від 24 грудня 2019 року було сплачено судовий збір за подання позову в загальному розмірі - 1536 грн. 80 коп. У прохальній частині позову було заявлено дві вимоги немайнового характеру (які сплачені за відповідними ставками судового збору що діяли на час подання позову), оскільки вказані позовні вимоги було задоволено у повному обсязі судовий збір у сумі 1536 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідачки.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, про що неодноразово наголошував Верховний суд при розгляді аналогічних справ, зокрема у постанові Великої палати Верховного суду по справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 року. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та Верховного суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Заперечуючи проти задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат відповідач вказала на невідповідність їх принципам розумності і співмірності та клопотала про їх зменшення, при цьому додала довідку з якої убачається, що нарахована їй за основним місцем заробітна плата складає за червень 2020 року -5575 грн. 26 коп. а за липень 2020 року - 5331 грн.
З огляду на викладене вище суд доходить наступних висновків. Такі дії представника позивача як вивчення документів для підготовки та подання позовної заяви, збирання доказів, надання консультацій клієнту, вивчення документів для підготовки відзиву, складання та подання відзиву на зустрічну позовну заяву (що зазначено в п.п.1-6 акта здачі - приймання виконаних робіт (надання послуг від 04 серпня 2020 року (а.с.9)) відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на складання та подання цих документів, та їх вартість є обґрунтованим, а тому стягує вартість цих витрат з відповідачки в сумі 8 000 грн. При цьому, оскільки такі послуги як вивчення документів для подання позовної заяви та підготовка і подання позовної заяви (про що зазначено у п.п.1,4 акта здачі - приймання виконаних робіт від 04 серпня 2020 року ) є фактично однією послугою, суд вважає за доцільне стягнути її вартість один раз в сумі 1500 грн.
Щодо витрат пов`язаних зі складанням: заяви про уточнення позовних вимог від 05 березня 2020 року, клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, клопотання про проведення підготовчого судового засідання за відсутності позивача (зазначені у п.п.7-9 акта здачі - приймання виконаних робіт від 04 серпня 2020 року (а.с.9 на звороті) загальною вартістю - 2000 грн. Суд керуючись критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) розумності їхнього розміру, фінансового стану сторін, доходить висновку, що визначена адвокатом вартість цих послуг таким критеріям не відповідає, у зв`язку з чим вважає за доцільне стягнути з відповідачки 500 грн. на відшкодування вартості таких витрат.
При вирішенні питання про стягнення витрат за складання адвокатом клопотання про витребування доказів та клопотань про долученя доказів до матеріалів справи ( п.п.10-12 акта здачі - приймання виконаних робіт), суд керуючись критерієм реальності адвокатських витрат, а саме дійсності та необхідності складання таких клопотань, доходить висновку про відсутність підстав для стягнення їх вартості в загальній сумі 1500 грн. з відповідачки, оскільки відповідні докази витребовувалися та долучалися до матеріалів справи за ухвалою суду постановленою за результатами розгляду усних клопотань сторін та їх представників.
З огляду на викладене вище та з урахуванням заяви відповідачки про зменшення витрат на правову допомогу, принципів розумності, співмірності та фінансового стану відповідачки, суд доходить висновку про стягнення з останньої на користь позивача витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 11 900 грн.
Керуючись ст.ст.137,141,270 ЦПК України, суд,
Заяву представника позивача позивача - адвоката Гоцуляк Ю.С. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житловим будинком, примусове виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення у житловий будинок, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору та 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Ф. Орлова

Повне додаткове рішення суду складене 31 серпня 2020 року.