Постанова

Іменем України

19 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 654/4781/18

провадження № 61-11175св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвали Херсонського апеляційного суду від 24 травня 2019 року у складі судді Пузанової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 08 січня 2011 року між ним та ОСОБА_2 укладений письмовий договір позики, за умовами якого він передав грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США.

Позичальнику надав розписку про отримання грошових коштів від 08 січня 2011 року, згідно з якою ОСОБА_2 зобов`язався повернути кошти «с острочкой возврата долга до 01 июля 2018 года».

13 лютого 2011 року між ним та ОСОБА_2 укладено письмовий договір позики, за умовами якого він передав грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США.

Позивач зазначав, що відповідач грошові кошти не повернув.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 3 245 590 грн, у тому числі заборгованість за договором позики від 08 січня 2011 року в сумі 1 391 500 грн, за договором позики від 13 лютого 2011 року в сумі 1 359 000 грн та відсотки у розмірі 495 090 грн.

У січні 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0550 га за цією ж адресою, кадастровий номер :02:044:0024.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2019 року у складі судді Данилевського М. А. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором грошової позики задоволено.

Накладено арешт на будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0550 га за цією ж адресою, кадастровий № :02:044:0024.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основного боргу за договором позики від 08 січня 2011 року в сумі 1 343 112 грн 20 коп., та основного боргу за договором позики від 13 лютого 2011 року в сумі 1 343 112 грн 20 коп., а всього 2 686 224 грн 40 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

22 лютого 2019 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2019 року, зазначивши, що не є стороною у зазначеній справі, але є власником майна, на яке суд наклав арешт.

Ухвалою апеляційного суду від 11 березня 2019 року у складі судді Данилевського М. А. поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2019 року та залишено апеляційну скаргу без руху у зв`язку з тим, що вона не відповідала вимогам, встановленим статтею 365 ЦПК України, а також через відсутність доказів щодо її майнового стану, з визначенням строку для надання відповідних доказів, а у разі їх відсутності - сплати судового збору у розмірі 384 грн 20 коп. протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 травня 2019 року (провадження № 22-ц/791/693/19) визнано дії та бездіяльність ОСОБА_3 зловживанням процесуальними правами. Подану апеляційну скаргу на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2019 року повернено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до частин третьої, четвертої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Враховуючи, що ОСОБА_3 з часу подання апеляційної скарги своїми процесуальними правами як особа, яка подала апеляційну скаргу, не користувалася, не виявляла інтересу до інформації щодо її розгляду, надіслану поштову кореспонденцію не отримувала та не повідомляла суд апеляційної інстанції щодо можливих труднощів в отриманні поштової кореспонденції, то є підстави для повернення її апеляційної скарги.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

21 березня 2019 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 березня 2019 року.

Ухвалою апеляційного суду від 16 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів щодо майнового стану ОСОБА_3 , з наданням строку для надання відповідних доказів, а в разі їх відсутності - сплати судового збору у розмірі 13 215 грн протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а також роз`яснено наслідки, передбачені статтею 185 ЦПК України, за невиконання зазначених вимог.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 травня 2019 року (провадження № 22-ц/791/868/19) визнано дії та бездіяльність ОСОБА_3 зловживанням процесуальними правами. Подану нею апеляційну скаргу на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 березня 2019 року повернено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_3 з часу подання апеляційної скарги 21 березня 2019 року своїми процесуальними правами як особа, яка подала апеляційну скаргу, не користувалася, не виявляла інтересу до інформації щодо її розгляду, надіслану поштову кореспонденцію не отримувала та не повідомляла суд апеляційної інстанції щодо можливих труднощів в отриманні поштової кореспонденції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_3 ,посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвали апеляційного суду скасувати, та справу направити до апеляційного суду для подальшого розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 24 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 24 травня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2019 року.

Ухвалою судді Верховного Суду від 08 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 24 травня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 березня 2019 року.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

У листопаді 2019 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про відмову від касаційної скарги та закриття провадження у справі на ухвали Херсонського апеляційного суду від 24 травня 2019 року.

Листом судді Верховного Суду від 27 квітня 2020 року ОСОБА_3 роз`яснено наслідки відмови від касаційної скарги і закриття провадження у справі та запропоновано підтвердити відмову від поданої касаційної скарги у строк до 13 травня 2020 року.

Разом з тим підтвердження відмови ОСОБА_3 від поданої касаційної скарги на адресу Верховного Суду не надійшло.

Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що, не погоджуючись з ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 січня 2019 року та рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 березня 2019 року, ОСОБА_3 оскаржила зазначені рішення в апеляційному порядку. Зазначала, що повернення апеляційних скарг є безпідставним і таким, що порушує її право на доступ до правосуддя, оскільки вона не отримувала копії ухвал апеляційного суду від 16 квітня 2019 року та від 11 березня 2019 року, у зв`язку з чим була позбавлена можливості усунути недоліки скарги.

Відзиву на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року (далі - Конвенція).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частинами другою, третьою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зроблений висновок, що повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливе лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не

є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Повертаючи апеляційні скарги ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 всупереч вимогам статті 44 ЦПК України зловживає своїми процесуальними правами, не цікавиться рухом своєї апеляційної скарги.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_3 про отримання заявником копії ухвали від 11 березня 2019 року (провадження № 22-ц/791/693/19), від 16 квітня 2019 року (провадження № 22-ц/791/868/19) про залишення апеляційної скарги без руху.

Апеляційний суд не врахував, що неотримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху виключає можливість усунення особою зазначених у ній недоліків скарги в установлений судом строк.

Апеляційний суд не мав підстав для визнання апеляційних скарг ОСОБА_3 неподаними та їх повернення.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені ухвали постановлені з порушенням норм процесуального права.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються

у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необхідним скасувати оскаржувані ухвали з переданням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвали Херсонського апеляційного суду від 24 травня 2019 року (провадження № 22-ц/791/693/19, провадження № 22-ц/791/868/19) скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк