ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року

м. Черкаси

Справа № 712/10332/19
Провадження № 22-ц/821/48/20
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у складі: головуючого судді Пироженка С. А.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

05 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, перебуваючи у зареєстрованому 09 квітня 2005 року шлюбі, у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 13 лютого 2007 року № НОМЕР_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Спір, щодо місця проживання дитини у сторін відсутній, син залишився проживати з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні.

Враховуючи, що відповідачем не надається матеріальна допомога на утримання сина, ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3000 грн 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

В ході судового розгляду позивач зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1600 грн 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сосівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 600 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 05 серпня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення мотивовано тим, що обов`язком обох батьків в рівній мірі є утримання дитини до досягнення нею повноліття і створення необхідних передумов для її розвитку на рівні не нижчому ніж законодавчо передбачений мінімум для дитини певного віку. При цьому, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, однак за відсутності офіційного працевлаштування, та стабільного доходу розмір аліментів був визначений у твердій грошовій сумі за вибором позивача з яким проживає неповнолітня дитина.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі поданій 19 листопада 2019 року ОСОБА_2 просив скасувати рішення в частині розміру присуджених до стягнення аліментів зменшивши їх з 1600 грн 00 коп. до 1059 грн 00 коп., а також здійснити розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Подана скарга мотивована тим, що зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила стягнути аліменти в розмірі 3000 грн 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Водночас, в процесі судового розгляду, позивач зменшила позовні вимоги до розміру, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на час звернення із зазначеним позовом до суду, який, відповідно, становить 1059 грн 00 коп.

Скаржник стверджує, що в оскаржуваному рішенні наявна колізія, щодо зменшення розміру стягуваних аліментів заявлених позивачкою. Переконаний, що ОСОБА_1 просила зменшити їх розмір саме до 1059 грн 00 коп., що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого на час звернення до суду із вказаним позовом. Щодо стягнення зазначеного розміру аліментів, відповідач в суді попередньої інстанції не заперечував.

За викладених обставин вважає, що суд при ухваленні рішення вийшов за межі позовних вимог, а тому рішення підлягає скасуванню в частині розміру присуджених до стягнення аліментів, а саме 1600 грн 00 коп.

Відповідач правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу не скористалася і своїх заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року розгляд апеляційної скарги призначено на 17 лютого 2020 року на 12:00 год. в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справ.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що 09 квітня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2014 року розірвано (а. с. 4, 6).

Згідно Свідоцтва про народження Серія № НОМЕР_1 від 13 лютого 2007 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8)

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, яка регламентує способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частинами 1 та 2 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, ст. 184 СК України відносить заяву одержувача про виконання батьками обов`язку утримувати дитину у такий спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо платником аліментів не доведено джерела походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є аліментні зобов`язання одного з батьків, по утриманню неповнолітнього сина, що проживає з іншим з батьків та знаходиться на повному його утриманні.

Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Водночас суд зазначає, що ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Звертаючись до суду позивачка наголошувала на необхідності надання матеріальної допомоги неповнолітньому сину сторін, який проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, в тому числі зі сторони відповідача, як батька, оскільки законодавством закріплено рівні обов`язки батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про доходи як позивача так і відповідача.

Водночас, звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 просила стягнути аліменти в розмірі 3000 грн., вважаючи його достатнім для забезпечення рівня життя, необхідного для гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку спільного з відповідачем сина.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, безпосередньо в судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1600 грн 00 коп. Вказаний факт встановлений судом першої інстанції.

Однак, скаржник у поданій апеляційній скарзі зі своєї сторони наголошував на тому, що ОСОБА_1 в процесі розгляду справи в попередній інстанції зменшила позовні вимоги до розміру який складає 1059 грн 00 коп. та становить 50% прожиткового мінімуму встановленого з 01 липня 2019 року на дитину віком більше 6 років.

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі відносно зменшення позивачкою в усній формі позовних вимог саме до розміру, що складає 1059 грн 00 коп., на якому, зокрема наголошував скаржник, за відсутності зміни таких вимог, викладених у відповідності до норм законодавства у письмовій формі, колегією суддів прослухано технічний запис судового засідання та встановлено наступне.

Під час судового засідання яке відбулося 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 даючи пояснення значила про те, що вона згідна зменшити розмір аліментів до 1600 грн 00 коп. Дана обставина відображена, в тому числі, і в протоколі судового засідання (а.с. 20) Таким чином ключові доводи апеляційної скарги, щодо значно меншого розміру аліментів заявленого позивачкою до стягнення спростовуються приведеними матеріалами справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років з -1 липня 2019 року становив 2180 грн 00 коп. Як зазначалося вище, нормами ст. 182 СК мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З правової позиції Верховного Суду в справі ВС/КЦС № 461/4936/16 від 31 жовтня 2018 року вбачається, що мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Аналогічна позиція викладена у постанові ВС/КЦС від 01 серпня 2019 року № 607/13501/17.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що на підставі встановлених фактичних обставин судом першої інстанції зроблено обґрунтовані висновки, про можливість платника аліментів, будучи особою працездатного віку, сплачувати на утримання свого єдиного неповнолітнього сина, присуджений розмір аліментів за відсутності інших утриманців та будь-яких аргументованих доводів, які б спростовували вказані висновки суду на користь доводів скаржника, щодо сплати аліментів саме в мінімальному їх розмірі.

Згідно до ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Присуджений до стягнення з батьків розмір аліментів повинен бути достатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини її фізичного розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача не містить.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак