Провадження № 2/712/2118/20
Справа № 712/8326/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі АКАТОВА Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни, третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, скасування запису про іпотеку і зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, подав до суду заяву про забезпечення вище вказаного позову, шляхом накладення арешту та встановлення судом заборони вчинення будь-яких дій будь-яким особам у будь-який спосіб щодо продажу, відчуження або переоформлення у інший спосіб нерухомого майна позивача, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить йому на праві приватної власності до отримання остаточного рішення по даній справі.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, дослідивши подану заяву, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Судом встановлено, що заява задоволенню не підлягає, оскільки заявником не вказані обґрунтовані доводи, які б дали суду підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Саме лише посилання в клопотанні про забезпечення позову на потенційну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами, та вжиті заходи неповинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи.

Позивачем заявлено вимоги не майнового характеру - про захист прав споживачів та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, а забезпечити просить позов шляхом накладення арешту на майно, що належить позивачу, встановлення заборони вчинення будь-яких дій будь-яким особам у будь-який спосіб щодо продажу, відчуження або переоформлення у інший спосіб нерухомого майна, тобто види забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, не свідчить про наявність реальної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду; вони не є такими, що направлені на ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст..151-153, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: