Справа № АЕ-111/1999
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л.Ю. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль скаргу адвоката Савки Романа Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Безносяк Н.С. від 23.11.2016р. про відкриття виконавчого провадження №52960665,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся в суд з даною скаргою та просить суд поновити строк для звернення зі скаргою та визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Безносяк Н.С. від 23.11.2016р. про відкриття виконавчого провадження №52960665.

Свої вимоги мотивує наступним.

Оскаржуваною постановою було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на підставі постанови Сокальського районного суду від 06.12.1999р. №АЕ-111/1999 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму щомісячно, починаючи з 23.11.1999р. і до його повноліття.

Згідно матеріального права, яке існувало станом на 1999 рік така постанова була виконавчим листом.

Дане виконавче провадження було відкрито за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , до якої було приєднано копію постанови суду та копію довіреності.

Тобто, виконавче провадження №52960665 було відкрито на підставі копії постанови суду від 06.12.1999р. , а не на підставі її оригіналу чи дублікату, як того вимагає законодавство.

Лише на підставі оригіналу виконавчого документу або його дублікату державний вконавець Безносяк Н.С. вправі був відкрити виконавче провадження.

20.02.2007р. виконавче провадження №4956898 було відкрите на підставі вказаної постанови, яка надійшла у Сокальський РВДВС 07.01.2000р. було закінчене.

Зазначає, що ОСОБА_1 взагалі не отримував постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження і не міг її отримати, оскільки у той час і дотепер знаходиться за кордоном, а дізнався про існування постанови від адвоката в телефонному режимі 26.06.2020р.

Вважає, що пропустив строк на її оскарження з поважних причин, оскільки не знав про її існування.

Сокальським районним відділом ДВС Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів) надано відзив на скаргу, яку вважають безпідставною, надуманою, та такою, що не підлягає до задоволення.

Свої вимоги мотивує наступним.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, державний виконавець у даному виконавчому провадженні з виконання постанови суду від 06.12.1999р. №АЕ-111/1999 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму щомісячно, починаючи з 23.11.1999р. і до його повноліття використовував надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допустив у своїй порушення прав та законних інтересів громадян, сторін виконавчого провадження.

Адвокат Савка Р.І. надав заяву про розгляд скарги у його відсутності. Подану скаргу підтримує та просить задовольнити.

Представник Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не прибув.

Стягувач, ОСОБА_2 в судове засідання не прибула.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно вимог ст.448 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Також, відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

Окрім цього згідно ст. 122 Кодексу строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За ст. 123 цього ж Кодексу перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Та за ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Як вбачається із матеріалів справи заявник представником ОСОБА_1 адвокатом Савка Р.І. 08.07.2020 року подано скаргу на дії державного виконавця, у якій він просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Безносяк Н.С. про відкриття виконавчого провадження ВП №52960665 від 23.11.2016року, про примусове виконання постанови Сокальського районного суду від 06.12.1999р. №АЕ-111/1999 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму щомісячно, починаючи з 23.11.1999р. і до його повноліття.

Також, як вбачається із матеріалів справи, а також оглянутого виконавчого провадження ВП № 52960665 23.11.2016 року державним виконавцем було відкрито вказане виконавче провадження шляхом винесення відповідної постанови.

Дійсно, у матеріалах справи та виконавчих проваджень, відсутні дані про отримання копій такої постанови про відкриття виконавчого провадження боржником за виконавчими провадженням ОСОБА_1 .

Однак, із матеріалів справи №АЕ-111/1999 вбачається, що 29.07.2019р. представником боржника ОСОБА_1 адвокатом Бордюк М.Й. подано скаргу на постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому ВП № 52960665. До даної скарги долучено копію постанови державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Безносяк Н.С. про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2016р.

Тобто судом встановлено, що станом на 29.07.2019р. ОСОБА_1 було відомо про винесення державним виконавцем Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Безносяк Н.С. постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52960665 від 23.11.2016 року.

Відповідно до змісту ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також, Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує виконання остаточних, обов`язкових судових рішень. Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд». У іншому випадку, положення статті 6 будуть позбавлені ефекту корисної дії.

Крім цього, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Дійсно, у певних випадках про що йдеться у ст. 127 та ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом.

Відповідно до вказаних вище норм закону, суду слід з`ясовувати чи пропущено особою строк на подання скарги та у випадку якщо так чи є підстави для поновлення такого строку. Вказане стосується в особливому порядку випадків коли рішення, дії чи бездіяльність оспорюються через значні проміжки часу, що має місце і у даному випадку.

Як вказано вище особа має право на оскарження дії, рішення чи бездіяльності державного виконавця у стислий десятиденний строк з дня коди вона дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод.

Відповідно слід з`ясувати коли боржник дізнався або міг дізнатись про оскаржуване його адвокатом рішення державного виконавця від 23.11.2016 року, оскільки у випадку коли особа не дізналась або не могла дізнатись про таку, строк про який йдеться не слід вважати пропущеним.

Із матеріалів справи вбачається, що достовірних даних про вручення копій оскаржуваного рішення державного виконавця боржнику немає, як і даних про його ознайомлення з такою. Доказів цього, державним виконавцем не представлено.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, про що йшлося вище, боржнику достеменно було відомо про проведення виконавчих дій, зокрема встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому ВП № 52960665 Також, до скарги від 29.07.2019р. поданої представником боржника ОСОБА_1 адвокатом Бордюк М.Й. долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2016р.

Відповідно, слід вважати, що з того часу ОСОБА_1 міг (скориставшись правовою допомогою) дізнатись про відкрите виконавче провадження, рішення у якому він оскаржував, 29.07.2019р. та відповідно про винесену, оскаржувану ним постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2016 року, як сторона виконавчого провадження реалізовуючи свої права при здійсненні виконавчого провадження та маючи можливість знайомитись з матеріалами такого.

Вказане ним і вчинено, однак після спливу майже одного року з дня подачі згаданої скарги, за допомогою представників.

Жодних доводів про будь-які перешкоди, наявність об`єктивних, непереборних обставин, що перешкоджали боржнику ОСОБА_1 вчинити вказане протягом майже року, ним не наведено, лише зазначено, що він перебуває за кордоном, однак доказів цього не представлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що подана представником боржника ОСОБА_1 адвокатом Савкою Р.І. скарга по спливу значного строку після винесення оскаржуваного рішення та після значного періоду коли він міг дізнатись про виконавче провадження та рішення, що винесені в його рамках (29.07.2019 року), що значно перевищує десятиденний, встановлений законом строк на оскарження рішень державного виконавця, а також відсутність будь-яких доводів з приводу поважності причин пропуску такого значного строку, підлягала залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.449, 450, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу адвоката Савки Романа Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Безносяк Н.С. від 23.11.2016р. про відкриття виконавчого провадження №52960665 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Головуючий: Л. Ю. Фарина