Справа № 344/1018/20
Провадження № 2/344/1740/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Івано-Франківський котельно-зварювальний завод про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 126 295, 11 грн., вихідної допомоги в розмірі 30 077, 64 грн., середного заробітку за час затримки в розмірі 23 484,72 грн, та моральної шкоди в розмірі 25 000, 00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства Івано-Франківський котельно-зварювальний завод про стягнення заборгованості по зарплаті в розмірі 126 295,11 грн., вихідної допомоги в розмірі 30 077, 64 грн., середного заробітку за час затримки в розмірі 23 484,72 грн, та моральної шкоди в розмірі 25 000, 00 грн., посилаючись на те, що працював на Державному підприємстві Івано-Франківський котельно-зварювальний завод з 25 листопада 1974 року на посаді інженера-конструктора і пропрацював на даному підприємстві 45 років. 22 листопада 2019 року позивач подав заяву про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КупП України, у звязку із невиплатою заробітньої плати. Однак в наказі про звільнення не вказано про виплату всіх сум, що належать до виплати під час звільнення. На підставі вищенаведеного, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по зарплаті в розмірі 126 295,11 грн., вихідну допомогу в розмірі 30 077,64 грн., середній заробіток за час затримки в розмірі 23 484,72 грн., та моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн.

Позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі (а.с.29).

Представник позовні вимоги визнала частково. Заперечила щодо стягнення моральної шкоди (а.с.31).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 працював на Державному підприємстві «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на посаді інженера конструктора у період з 25.11.1974 року до 22.11.2019 року (а.с.6-15).

21.11.2019 року позивач подав заяву про звільнення з роботи (а.с.17).

Наказом директора ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» №276 від 22.11.2019 року ОСОБА_1 , головного інженера звільнено з роботи у зв`язку із невиплатою зарплати згідно п.3 ст. 38 КЗпП України з 22.11.2019 року. Підстава: заява ОСОБА_1 (а.с.19).

Ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Cтаттею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року N 1427 (зі змінами, внесеними згідно зпостановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року N 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

Як вбачається з довідки ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» № Б-718 від 29.11.2019 року заробітня плата ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 року по 22.11.2019 року становить 126 295,11 грн. Крім того, відповідно до ст. 44 КЗпП України вихідна допомога становить 30 077,64 грн. (а.с.20).

Згідно довідки № Б-749 від 11.12.2019 року, яка видана ОСОБА_1 , заборгованість з невиплаченої заробітньої плати станом на 12.12.2019 року становить 114 662,73 грн. (а.с.21).

Оскільки, відповідачем не були виплачені позивачу всі належні суми при звільненні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 126 295,11 гривні.

Відповідно до ст.44 КзпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути вихідну допомогу в сумі 30 077,64 грн.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд керується п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати зарплати у розмірі 23 484 грн. 72 коп.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує положення ст. 23, 1167 ЦК України, та характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової ) шкоди», а саме розмір та строки порушення виплати заробітної плати, страждання та переживання з приводу існування сім`ї позивача через несплату заробітної плати, внаслідок чого позивач та його сім`я були позбавлені нормальних життєвих зв`язків і вимагали додаткових зусиль для організації життя, та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 2 000 гривень.

Згідно положень ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах суми за один місяць за мінусом загальнообовязкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати) підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 116, 117, 232, 235, 237-1, 430 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 , керуючись ст.ст. 4,12,13,81,82,141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства Івано-Франківський котельно-зварювальний завод про стягнення заборгованості по зарплаті в розмірі 126 295,11 грн., вихідної допомоги в розмірі 30 077,64 грн., середнього заробітку за час затримки в розмірі 23 484,72 грн., та моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн - задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.01.2019 року по 22.11.2019 року в сумі 126 295 ( сто двадцять шість тисяч двісті дев`яносто п`ять) гривень 11 копійок з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - вихідну допомогу в сумі 30 077 (тридцять тисяч сімдесят сім) гривень 64 копійки.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - середній заробіток за час затримки в розмірі 23 484 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят чотири) грн. 72 коп. з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський отельно-зварювальний завод», м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 - судовий збір в розмірі 840 грн. 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», м.Івано-Франківськ, вул.Хриплинська, 11, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за один місяць за мінусом загальнообов`язкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 18.02.2020 року.

Суддя Пастернак І.А.