ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 658/2622/17 Головуючий у І інстанції Марків Т.А.
Номер провадження 22-ц/819/1239/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Радченка С.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу адвоката Таранцова Сергія Петровича від імені ОСОБА_1 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області, ухваленого 26 червня 2020 року під головуванням судді Марків Т.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Тоткало Ольга Анатоліївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2017 року адвокат Таранцов С.П. від імені ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в уточнених вимогах якого просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та засвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Тоткало О.А. 31 березня 2016 року, з посиланням на удаваність правочину.

В обґрунтування позову посилався на те, що 24 грудня 2013 року ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 25000 доларів США на строк 10 місяців з 01 січня 2014 року по 01 листопада 2014 року з виплатою 3,5 % комісійних щомісячно, ОСОБА_1 гарантувала повернення боргу заставою квартири, через фінансові проблеми ОСОБА_3 своєчасно не повернув вказані кошти, ОСОБА_2 скористався цією ситуацією та з погрозою постійного зростання комісійних за користування грошима змусив подружжя ОСОБА_4 передати йому в рахунок погашення боргу право власності на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, тоді як факт купівлі-продажу не мав місце в розумінні ст. 655 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 коштів за квартиру не сплачував, хоча за умовами договору купив вказану квартиру за 140000 гривень при її оцінці у 295340 гривень, за домовленістю з відповідачем перехід права власності на квартиру мав погасити всю суму боргу, проте 18 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою без врахування вартості квартири, у судовому засіданні ОСОБА_2 визнав факт того, що він дійсно отримав квартиру в рахунок погашення боргу та ніяких коштів за неї не сплачував, у зв`язку з чим зменшив розмір позовних вимог на 295340 гривень, зазначає, що спірний правочин є удаваним, який приховує інший дійсний правочин, а саме повернення суми позики позикодавцеві відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, тобто виконання зобов`язання позичальника за договором позики.

21 серпня 2017 року ОСОБА_5 від імені ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на квартиру, цього ж дня ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області заяву задоволено, постановлено накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31 березня 2016 року.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено, заходи забезпечення позову у виді арешту квартири АДРЕСА_1 , вжиті на підставі ухвали Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 серпня 2017 року, скасовано.

В апеляційній скарзі адвокат Таранцов С.П. від імені ОСОБА_1 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов з підстав, що у ньому зазначені.

В обґрунтування скарги покликався на те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникли правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про грошові зобов`язання, які в силу приписів ст. ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний був виконати, повернувши позикодавцю позику в строк і в порядку, встановленому договором, позичені гроші ОСОБА_3 використав в інтересах сім`ї на розвиток сімейного бізнесу, тому відповідно до ч. 3 ст. 61, ч. ч. 2, 4 ст. 65 СК України боргові правовідносини стосувалися в рівній мірі як ОСОБА_3 так і його дружини ОСОБА_1 , у судовому засіданні ОСОБА_2 заявив, що не сплачував позивачці ОСОБА_1 грошових коштів за придбану у неї спірну квартиру, тобто відповідач підтвердив, що між ним та позивачкою не було здійснено правочину купівлі-продажу, вважає оспорюваний правочин удаваним, який приховує інший, а саме повернення суми позики позикодавцеві у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, тобто виконання зобов`язання позичальником за договором позики, однак в рамках даної справи застосувати до оспорюваного правочину правила іншого правочину неможливо, оскільки це виходить за межі розгляду даної справи, тому оскаржуваний правочин мав бути визнаний судом недійсним.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи учасники справи свої процесуальні позиції підтримали, при цьому адвокат Таранцов С.П. від імені ОСОБА_1 пояснив, що не оскаржує рішення суду в частині вирішення вимог позову про укладення його довірителькою договору купівлі-продажу квартири під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, наполягає лише на удаваності вказаного правочину без зазначення правочину, який його сторони дійсно укладали, спірна квартира після укладення договору була реально передана відповідачу, відповідач ОСОБА_2 заперечував щодо вимог скарги, пояснив, що квартира після укладення спірного договору була йому реально передана іншою стороною.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є подружжям, за розпискою ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_2 у позику 25000 доларів США з виплатою щомісячних комісійних 3,5% від загальної суми на строк 10 місяців з 01 січня 2014 року по 01 листопада 2014 року, ОСОБА_1 у цих правовідносинах виступала поручителем, а спірна квартира предметом застави, борг за розпискою повернуто не було, 31 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у нотаріальній формі укладено договір купівлі-продажу квартири вказаної у позові квартири, за його п. 2.1 продаж за домовленістю сторін вчиняється за 140000 гривень, які продавець одержав повністю від покупця до підписання цього договору, оціночна вартість квартири визначена в 295343 гривні, за п. 2.2 сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру, за результатами розгляду судами першої, апеляційної та касаційної інстанції цивільної справи № 658/3251/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за зазначеною вище розпискою оціночна вартість спірної квартири за оспорюваним договором купівлі-продажу була зарахована в погашення вказаної суми позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, за ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, за ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, за ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, за його ст. 235 удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тягар доказування удаваності правочину у даній справі лежить на позивачці, їй необхідно довести факт укладання правочину, що на її думку є удаваним, спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин, настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Стороною позивачки у даній справі не зазначається, який саме правочин у розумінні ЦК України було вчинено сторонами укладенням договору купівлі-продажу квартири з реальною передачею її покупцю, зарахування у якості оплати за квартиру частини раніше переданих у позику грошових коштів, які були враховані у рішенні суду при визначенні суми заборгованості за договором позики у іншій справі, спростовує доводи позову про те, що відповідачем за договором купівлі-продажу квартири не було сплачено грошових коштів, отже вказаний правочин ознак удаваності не має.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Таранцова Сергія Петровича від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 01 вересня 2020 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ С.В. Радченко