Дата документу 31.08.2020 Справа № 328/571/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/571/20
Провадження №22-ц/807/2394/20
Головуючий в 1-й інстанції Петренко Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року, ухвалене в м. Токмак (повний текст рішення складено 25 травня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Токмацького районного суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньок, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно її віку, щомісячно починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що 08.07.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб Молочанським міськвиконкомом Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 09, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 08.07.2006 року. За час перебування у шлюбі в них народилися доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21.12.2006 року та серії НОМЕР_3 від 08.01.2014 року. Станом на сьогоднішній день, діти проживають з позивачем та повністю перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою квартального комітету від 16.03.2020 року. В січні 2020 року позивач звернулася до відповідача з проханням матеріально підтримувати доньок, сплачувати аліменти, так як доньки проживають з позивачем, на що відповідач дав усну обіцянку, що він зобов`язується сплачувати аліменти на них, але матеріально дітям взагалі не допомагає, участі у вихованні не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати дітей.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання доньок, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно її віку, щомісячно починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, тобто 19 березня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/3 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано, що платник аліментів є інвалідом І групи, потребує сторонньої допомоги та єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності, тому стягнення аліментів в у розмірі 1/3 доходу поставить його в скрутне матеріальне становище.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 липня 2006 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 08 липня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Молочанським міськвиконкомом Токмацького району Запорізької області від 08 липня 2006 року, серія НОМЕР_1 (а.п. 4).

Під час укладення шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на прізвище « ОСОБА_7 ».

Від цього шлюбу у позивача з відповідачем є діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21.12.2006 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 08.01.2014 року (а.п. 5,6).

Батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , разом з нею проживають діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 16 березня 2020 року (а.п. 7) та не заперечує відповідач, про що зазначено у відзиві.

ОСОБА_2 працює у КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, займає посаду молодша медична сестра (санітарка-буфетниця). Загальна сума доходу за період з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року становить 30 048,44 грн., зокрема в січні 2020 року нарахована заробітна плата в розмірі 5 461,91 грн., в лютому 2020 року 5446,13 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 578/5 від 10.03.2020 року виданою КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР (а.п. 8).

Відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є особою, яка має інвалідність першої Б групи, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції. Інвалідність встановлена безстроково. Потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соцального експерною комісією № 260225 серії 12 ААБ від 02.10.2019 року та індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 1151 від 02 жовтня 2019 року (а.п. 22, 23-24).

Відповідно до виписки по картковому рахунку та розрахунку пенсії по інвалідності по пенсійній справі від 25.01.2018 року для ОСОБА_1 сума пенсії з надбавками складає 6 303,16 грн (а.п. 26-29, 30).

Відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з лютого перебуває з батьками за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_1 потребує допомоги в самообслуговуванні у зв`язку з хворобою. Дружина та діти не відвідують його, що підтверджується довідкою квартального комітету № 12 від 06.04.2020 року (а.п. 25).

Задовольняючи вимоги позову у повному обсязі суд першої інстанції виходив з мінімального встановленого законом розміру аліментів на одну дитину та того, що доводи відповідача про часткове задоволення позову, а саме встановлення стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), є необґрунтованими та такими, що суперечать положенням чинного законодавства.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується лише частково, виходячи з наступного.

Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, є одним із критеріїв, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є особою, яка має інвалідність першої Б групи, потребує постійного стороннього догляду, єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки вказують на неможливість працевлаштування відповідача і отримання ним додаткового доходу, постійну необхідність в підтримуючому лікуванні та сторонньому догляді.

Стягнення аліментів у розмірі визначеному судом першої інстанції поставить відповідача у тяжке матеріальне становище, що не буде відповідати критеріям справедливості та розумності.

Враховуючи вказані обставини та вимоги Сімейного кодексу України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, слід змінити, в частині визначення розміру аліментів присуджених до стягнення судом, з 1/4 на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме такий розмір аліментів забезпечить достатній рівень забезпечення неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при цьому не поставить відповідача у важке матеріальне становище.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року у цій справі змінити в частині визначення розміру аліментів присуджених до стягнення судом з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньок, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 на 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно її віку, щомісячно починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, тобто 19 березня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 31 серпня 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

М. С. Гончар

С. В. Маловічко