РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року

м. Рівне

Справа № 2-1255/11

Провадження № 22-ц/4815/129/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»;

позивач, стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»;

відповідач, боржник ОСОБА_1 ;

відповідач, боржник ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2019 року у складі судді Харечка С. П., постановлену в м. Рівне о 15 годині 43 хвилин, дата складання повного тексту ухвали невідома,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну стягувача у виконавчому листі задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. З, ) у виконавчому листі № 2-1255/11, виданому Рівненським міським судом Рівненської області 23.05.2013 року.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує, що заяву про заміну стягувача у виконавчому листі від 27.08.2019 року було підписано та подано особою, якою не було надано допустимих доказів наявності повноважень на вчинення дій від імені ТзОВ «ФК «Гефест». До заяви було додано копію довіреності від 19.06.2019 року, відповідно до якої ТзОВ «ФК «Гефест» в особі директора Синілова О. В., який діє на підставі Статуту, відповідно до усної домовленості уповноважив адвоката Остапенко О. М. представляти інтереси Товариства. До матеріалів справи не було надано доказів, які б підтверджували, що особа, що підписувала заяву є адвокатом. Окрім того, згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТзОВ «ФК «Гефест» є ОСОБА_3 . Вважає, що судом не було належно перевірено повноваження представника заявника, і заява, подана 27.08.2019 року, про зміну стягувача у виконавчому листі мала бути повернута заявнику. Також при розгляді заяви про заміну стягувача у виконавчому листі заявником були додані письмові докази, не засвідчені в установленому законом порядку. Навіть зі змісту копії договору №1365/к купівлі-продажу майнових прав від 07.05.2019 року не слідує, що заявником набуто право вимоги за зобов`язаннями відповідачів, до заяви не надано підтвердження переходу прав вимоги за зобов`язаннями відповідачів. Судом не було прийнято до уваги заперечення представників відповідачів, що оскільки договір купівлі-продажу майнових прав нотаріально посвідчений то і всі додатки до нього мають бути також посвідченими нотаріально. Заявником не надано доказів, а судом не перевірено чи взагалі можливий перехід права вимоги до ТзОВ «ФК «Гефест» за зобов`язаннями відповідачів. Заявником ТзОВ «ФК «Гефест» не надано доказів, а судом не досліджено, чи відповідно до умов договору між ПАТ «УкрСиббанк» та його правонаступником ПАТ «Дельта Банк» допускається повторне відступлення прав вимог за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.12.2007 року. Судом не прийняті до уваги заперечення відповідачів, що заявник просить замінити стягувача у виконавчому листі, оригіналу якого він не має, строк на пред`явлення якого минув ще 20.05.2014 року. Із цих підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі, а також стягнути з ТзОВ «ФК «Гефест» судові витрати.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «ФК «Гефест» вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06.02.2013 року справі № 2-1255/11 позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 469 814,04 грн.

На виконання вищевказаного рішення Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчі листи № 2-1255/11 від 23.05.2013 року.

07.05.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 1365/К, відповідно до п.1.1. якого останній став єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.12.2007 і всіх прав вимоги за забезпечувальними договорами. Відповідно до п. 1.3 Договору №1365/К купівлі-продажу майнових прав, майнові права вважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору.

Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» обґрунтовувало її наявністю передачі майнових прав від ПАТ «Дельта Банк» шляхом укладення Договору купівлі-продажу майнових прав № 1365/К.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Це є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до вимог Закону.

Доказом правонаступництва є правочин щодо заміни кредитора договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження». Даний висновок викладений в постанові Верховного суду України від 20 листопада 2913 року по справі 6-122цс13.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст.55 ЦПК України, згідно якої, у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Наведені обставини справи у сукупності з правовими нормами, які їх регулюють, свідчать про правомірність задоволення заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» та заміну його на стягувача у виконавчому листі.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявник просить замінити його на стягувача у виконавчому листі, строк пред`явлення якого минув, апеляційним судом відхиляються з огляду на положення ст. 433 ЦПК УКраїни, яка передбачає, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Покликання апеляційної скарги на те, що суду не було представлено доказів переходу права вимоги від Банку до нового кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест», як на підставу скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки суперечать матеріалам справи.

Так, до заяви про заміну стягувача у виконавчому листі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» долучено копію договору купівлі-продажу майнових прав № 1365/К від 07.05.2019р., відповідно до умов якого останній став єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними договорами, включаючи договір про надання споживчого кредиту №0 від 12.12.2007 і всіх прав вимоги за забезпечувальними договорами. Вказаний договір набрав чинності з моменту підписанні, і саме з цього моменту майнові права, як і право вимоги, вважаються переданими покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест».

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Хилевич С. В.