КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 362/4909/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3815/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Кравченко Л.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» про скасування рішень державного реєстратора, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року позивач звернувся із зазначеним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Верестуна О.І., КП «Агенція адміністративних послуг», Київська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46150202 від 26 березня 2019 року, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214;

- визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Верестуна О.І., КП «Агенція адміністративних послуг», Київська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46827342 від 13 травня 2019 року, земельної ділянки 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:011:0114, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214;

- визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Верестуна О.І., КП «Агенція адміністративних послуг», Київська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46780211 від 08 травня 2019 року, земельної ділянки 0,0252 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:011:0113, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214 (а.с. 2-9).

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на:

- житловий будинок, загальною площею 252,1 кв.м, житлова площа 90,3 кв.м, разом з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який на даний час зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за АТ «Укрсоцбанк»;

- земельну ділянку площею 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:011:0114, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку на даний час зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за АТ «Укрсоцбанк»;

- земельну ділянку площею 0,0252 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:011:0113, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку на даний час зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за АТ «Укрсоцбанк».

На обґрунтування вимог зазначав, що АТ «Укрсоцбанк» задовольнив свої вимоги до ОСОБА_1 на підставі іпотечного договору від 29 вересня 2008 року шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, тобто житловий будинок та земельні ділянки, та зареєстрував право власності на вказане майно. Так, предметом позовних вимог є визнання та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо вищезазначеного майна за АТ «Укрсоцбанк». Рішення про державну реєстрацію права власності на спірний будинок та земельні ділянки є незаконними та порушують його майнові права, а тому підлягають скасуванню. Вважає, що задоволення позову і виконання рішення суду призведе до скасування рішень реєстратора та відновлення права власності позивача на спірне майно, тому є підстави для накладення арешту на нерухоме майно. Звертав увагу на те, що АТ «Укрсоцбанк» виставлено на продаж спірний будинок та земельні ділянки, тому у випадку реалізації цього майна буде неможливо виконати рішення суду у даній справі про скасування рішень державного реєстратора (а.с. 57-60).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 252,1 кв.м, житлова площа 90,3 кв.м, разом з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який на даний час зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за АТ «Укрсоцбанк»; на земельну ділянку площею 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер №:01:011:0114, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку на даний час зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за АТ «Укрсоцбанк»; на земельну ділянку площею 0,0252 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №:01:011:0113, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку на даний час зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 78-80).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 27 грудня 2019 року представник АТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») - адвокат Артеменко П.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 81-109).

В апеляційній скарзі зазначив, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», яке припинило свою діяльність з 03 грудня 2019 року. Так, апелянт вказував, що при подачі заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не надав доказів про те, що житловий будинок та земельні ділянки можуть бути відчужені та що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову не є співмірним з предметом позову. Також зазначав, що суд першої інстанції не висловив позиції щодо необхідності чи відсутності умов для застосування зустрічного забезпечення позову.

У судовому засіданні представник АТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») - адвокат Артеменко П.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представник ОСОБА_1 - адвокат Мєстєчкін І.В. заперечував проти скарги і просив залишити її без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 його представник - адвокат Мєстєчкін І.В. не заперечував (а.с. 129-138).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольнивши заяву про забезпечення позову суд першої інстанції, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, виходив з того, що позивач обрав правильний та допустимий спосіб забезпечення позову, який взаємопов`язаний з позовними вимогами та відповідає предмету позову.

Колегія суддів не погодилась з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що предметом заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у даній справі є визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок та земельні ділянки за АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 2-9).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів перевірила доводи заяви про забезпечення позову, доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, заявник зазначав, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, оскільки спірне майно може бути відчужено.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заявник просив накласти арешт на житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає, що даний вид забезпечення позову не є пов`язаним з предметом позову та підставами звернення до суду.

Так, судом першої інстанції не враховано, що обраний позивачем вид забезпечення позову - «накладення арешту на житловий будинок та земельні ділянки» неспівмірний із предметом позову «про визнання протиправними і скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», який заявлений до державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг», Київська область.

Вказана правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18 (провадження № 61-4591св19) та від 03 липня 2019 року у справі № 127/220/19 (провадження № 61-8690св19).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала про накладення арешту на нерухоме майно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2019 року скасувати, постановити нову.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 14 лютого 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова