ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4835/19

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/35/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Іванової Г.П.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 19 серпня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 27 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на непрацездатну особу на відповідний рік, починаючи з дати подання позову і довічно. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він з 04.04.2019 року є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання, безтерміново, єдиним доходом позивача є державна соціальна допомога. Позивач вказував, що він проживає один, сплачує аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому потребує постійного лікування. З посиланням на статтю 202 Сімейного кодексу України позивач зазначає, що його повнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має змогу та обов`язок утримувати свого батька, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.08.2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.11.2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.08.2019 року та увалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та з невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 отримує лише державну соціальну допомогу по інвалідності, розмір якої становить 748 грн. 50 коп. після вирахування з неї аліментних платежів. ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо застосування ч.1 статті 204 Сімейного кодексу України та звільнення сина від обов`язку утримувати батька. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є зацікавленими особами, як сестра та матір відповідача. Доводи апеляційної скарги вказують, що положення ч.1 статті 204 Сімейного кодексу України передбачають лише дві обставини, за наявності яких повнолітня дитина може бути звільнена судом від обов`язку утримувати непрацездатного батька, при цьому вказаних обставин судом першої інстанції не встановлено. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у ОСОБА_1 станом на 01.04.2019 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів на сина ОСОБА_2 , також позивач не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач не перебуває на обліку у наркологічному диспансері, як особа, що зловживає спиртними напоями, батьківських прав щодо своїх дітей він не позбавлявся, і за даних обставин є необґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Жилінський О.В. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 (судове засідання апеляційного суду від 23.12.2019 року) та його представник - адвокат Кушнеренко Є.Ю. просили залишити без задоволення апеляційну скаргу та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 , 1973 р.н., є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання (а.с.11).

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВБ №071440, дата 04.04.2019 року (а.с.173) вбачається, що ОСОБА_1 , 1973 р.н. за результатами повторного огляду встановлено 2 групу інвалідності, загальне захворювання, безтерміново.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.13), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, про що 12.10.2010 року складено відповідний актовий запис №668.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.01.2014 року, яке набрало законної сили 05.02.2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2013 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.15).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам по виконавчому листу 750/12580/13 від 25.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання 2 дітей у розмірі 1/3 частини (а.с.38), заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 11.12.2013 року по грудень 2014 року включно становить 8 509 грн. 94 коп. (а.с.38). Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам по виконавчому листу 750/12580/13 від 25.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання 1 дитини у розмірі 1/6 частини (а.с.38,39), заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за 2015 рік становить 6 596 грн. 04 коп.; за 2016 рік розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 7 098 грн.; за 2017 рік розмір заборгованості складає 11 158 грн. 47 коп.; за 2018 рік розмір заборгованості складає 599 грн. 19 коп.

З листа Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів від 12.04.2019 року (а.с.53) вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №750/12580/13-ц-2/750/351/14, виданий 25.03.2014 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини доходів боржника на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2013 року та до досягнення дітьми повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2019 року відсутня.

Згідно довідки Чернігівського ліцею №22 Чернігівської міської ради Чернігівської області №01-25/99 від 21.05.2019 року (а.с.37), ОСОБА_2 , 1996 р.н., навчався у Чернігівському ліцеї №22 з 2003 року по 2014 рік. Батько - ОСОБА_1 протягом 2003-2014 н. років не брав участі у вихованні дитини, не відвідував школу, не спілкувався з учителями та адміністрацією ліцею, не відвідував батьківські збори.

З актів мешканців будинку АДРЕСА_1 від 18.12.2017 року, від 24.09.2018 року (а.с.60,61) вбачається, що ОСОБА_4 , 1974 р.н., ОСОБА_2 , 1996 р.н., ОСОБА_3 , 2002 р.н., зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживають за вказаною адресою з 2010 року.

З довідки Управління праці та соціального захисту населення Десняської у м.Чернігові ради від 05.06.2019 року (а.с.70) вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПСЗН Деснянської у м.Чернігові ради та отримує державну соціальну допомогу, розмір якої за місяць складає 748 грн. 50 коп. з вирахуванням аліментів.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №476 від 07.02.2020 року (а.с.170), ОСОБА_1 , 1973 р.н., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку за місцем реєстрації в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області не перебуває та пенсію не отримує.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Деснянської у м.Черігові ради №376 від 30.01.2020 року (а.с.171), ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Деснянської у м.Чернігові ради та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю 2 групи. З липня 2019 року по грудень 2019 року включно розмір допомоги з вирахуванням аліментів складає 4 729 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 03.02.2020 року № 4377 за період з 2 кварталу 2019 року по 3 квартал 2019 року інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня (а.с.172).

Згідно форми індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (а.с.174-175), ОСОБА_1 ''за професією водій не працює з 08.02.2013 року. За станом здоров`я працювати не може''.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №36 від 09.01.2020 року (а.с.161), ОСОБА_7 (матір позивача) (а.с.160), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області і отримує пенсію в разі втрати годувальника. Сума отриманої пенсії за період з січня 2019 року по грудень 2019 року включно становить 61 994 грн. 61 коп.

Чернігівським управлінням Головного управління ДПС у Чернігівській області Державної податкової служби України 05.02.2020 року за номером 472/Г/25-01-53-11-08 (а.с.178-179) надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 . За період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року доходи ОСОБА_2 складають: за період з першого кварталу 2017 року по перший квартал 2018 року - відсутня інформація про доходи; за другий квартал 2018 року сума нарахованого/виплаченого доходу складає: 11 570 грн. 44 коп.; за третій квартал 2018 року сума нарахованого/виплаченого доходу складає: 12 176 грн. 26 коп.; за четвертий квартал 2018 року сума нарахованого/виплаченого доходу складає: 4 140 грн. 74 коп.; за перший квартал 2019 року - відсутня інформація про доходи; за другий квартал 2019 року сума нарахованого/виплаченого доходу складає: 11 912 грн. 95 коп.; за третій квартал 2019 року сума нарахованого/виплаченого доходу складає: 1 846 грн. 60 коп. Додатково повідомлено, що згідно наявних відомостей з Реєстру самозайнятих осіб станом на 05.02.2020 року ОСОБА_2 не перебуває на податковому обліку в Чернігівській ДПІ ЧУ ГУ ДПС у Чернігівській області як фізична особа-підприємець.

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_2 (а.с.180-181), останній запис про місце роботи вчинено приватним підприємством "Фудтайм", згідно якого 08.07.2019 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи за угодою сторін, ст. 36 п.1 КЗпП України.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.08.2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до приписів ч.1 статті 202 Сімейного кодексу України, яка регламентує підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно статті 204 Сімейного кодексу України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.

Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 отримує лише державну соціальну допомогу по інвалідності, розмір якої становить 748 грн. 50 коп. після вирахування з неї аліментних платежів. ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо застосування ч.1 статті 204 Сімейного кодексу України та звільнення сина від обов`язку утримувати батька. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є зацікавленими особами, як сестра та матір відповідача. Доводи апеляційної скарги вказують, що положення ч.1 статті 204 Сімейного кодексу України передбачають лише дві обставини, за наявності яких повнолітня дитина може бути звільнена судом від обов`язку утримувати непрацездатного батька, при цьому вказаних обставин судом першої інстанції не встановлено. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у ОСОБА_1 станом на 01.04.2019 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів на сина ОСОБА_2 , також позивач не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач не перебуває на обліку у наркологічному диспансері, як особа, що зловживає спиртними напоями, батьківських прав щодо своїх дітей він не позбавлявся, і за даних обставин є необґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року, виходячи із наступного.

Згідно ч.1 статті 204 Сімейного кодексу України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'', обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року, суд з врахуванням приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, фактичних обставин справи, показань в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не брав участі у вихованні свого сина ОСОБА_2 , також позивач не брав участі у утриманні свого сина ОСОБА_2 , при цьому позивач із сином не спілкувався, не проявляв по відношенню до нього ні уваги, ні батьківської турботи. Судом першої інстанції у рішенні від 19.08.2019 року також зазначено, що позивачем не сплачувались аліменти на утримання сина ОСОБА_2 . На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_2 , і за даних обставин у суду є підстави для застосування положень ч.1 статті 204 Сімейного кодексу України та звільнення відповідача від обов`язку утримувати свого батька. Приймаючи до уваги вказані обставини, суд першої інстанції вважав за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову у зв`язку з тим, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_2 , оскільки вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_1 отримує лише державну соціальну допомогу по інвалідності, розмір якої становить 748 грн. 50 коп. після вирахування з неї аліментних платежів. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року. Оскільки судом обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_2 , і вказана обставина, згідно ч.1 статті 204 Сімейного кодексу України, є підставою для звільнення сина від обов`язку утримувати батька, при доведеності факту потреби батька у такій допомозі.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є зацікавленими особами, як сестра та матір відповідача. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року, виходячи із наступного. Відповідно до статті 90 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів по справі. При цьому ч.2,ч.3 статті 89 ЦПК України регламентовано, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги стверджують, що у ОСОБА_1 станом на 01.04.2019 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів на сина ОСОБА_2 , також позивач не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач не перебуває на обліку у наркологічному диспансері, як особа, що зловживає спиртними напоями, батьківських прав щодо своїх дітей він не позбавлявся, і за даних обставин є необґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року, виходячи із наступного.

Згідно довідки Чернігівського ліцею №22 Чернігівської міської ради Чернігівської області №01-25/99 від 21.05.2019 року (а.с.37), ОСОБА_2 , 1996 р.н., навчався у Чернігівському ліцеї №22 з 2003 року по 2014 рік. Батько - ОСОБА_1 протягом 2003-2014 н. років не брав участі у вихованні дитини, не відвідував школу, не спілкувався з учителями та адміністрацією ліцею, не відвідував батьківські збори.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.01.2014 року, яке набрало законної сили 05.02.2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2013 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.15).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам по виконавчому листу 750/12580/13 від 25.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання 2 дітей у розмірі 1/3 частини (а.с.38), заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 11.12.2013 року по грудень 2014 року включно становить 8 509 грн. 94 коп. (а.с.38). Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам по виконавчому листу 750/12580/13 від 25.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання 1 дитини у розмірі 1/6 частини (а.с.38,39), заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за 2015 рік становить 6 596 грн. 04 коп.; за 2016 рік розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 7 098 грн.; за 2017 рік розмір заборгованості складає 11 158 грн. 47 коп.; за 2018 рік розмір заборгованості складає 599 грн. 19 коп.

З листа Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів від 12.04.2019 року (а.с.53) вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №750/12580/13-ц-2/750/351/14, виданий 25.03.2014 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини доходів боржника на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2013 року та до досягнення дітьми повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2019 року відсутня.

Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам по виконавчому листу 750/12580/13 від 25.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання 2 дітей у розмірі 1/3 частини (а.с.38), заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 11.12.2013 року по грудень 2014 року включно становить 8 509 грн. 94 коп. (а.с.38). За даних обставин судом першої інстанції в ході розгляду даної справи обґрунтовано встановлено, що позивач не сплачував аліменти на утримання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення сином повноліття, що також свідчить про ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_2 . Заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів відсутня станом на 01.04.2019 року (а.с.53).

Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач не перебуває на обліку у наркологічному диспансері, як особа, що зловживає спиртними напоями, батьківських прав щодо своїх дітей він не позбавлявся. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року, оскільки вони не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_2 . Відповідно до ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.08.2019 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 18.02.2020 року.

Головуючий: Судді: