Справа 206/6872/19
Провадження 2/206/284/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Самарської районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Самарської районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини,

за участю представників:

позивача, адвоката Казанцева С.В.,

відповідача, адвоката Стенюкової Л.М.,

в с т а н о в и в:

13 грудня 2019 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Самарської районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матерію, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею матерію (том 1, а.с. 2-4). 05.02.2020 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 було подано уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа - Управління - служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини (том 1, а.с. 64,65).

І. Стислий виклад позиції позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, заперечень позивача за первісним позовом та зустрічним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що 28 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки спільне життя позивача та відповідача не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, відсутність матеріального забезпечення сім`ї та уваги і поваги дружини з боку відповідача, а також неодноразове застосування останнім до позивача домашнього насильства, свідком якого стала малолітній ОСОБА_3 23.02.2018 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі №206/626/18 шлюб між сторонами було розірвано. В момент розірвання шлюбу сторони погодили місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка обладнана усім необхідним для комфортного та гармонійного життя і всебічного розвитку ОСОБА_3 . Згодом сторони досягли домовленості про те, щоб дитина проживала разом з матір`ю та батьком почергово. Однак у жовтні 2019 року відповідач відмовився відпускати проживати дитину до позивача, самостійно обмежив його місце проживання разом із собою за адресою: АДРЕСА_2 , почав чинити матері всякі перешкоди у спілкуванні з сином та його вихованні, а також налаштовувати малолітнього ОСОБА_3 проти позивача. Окрім цього 20.10.2019 року під час спроб позивача побачитись із сином відповідач знов на очах у дитини застосовував до колишньої дружини фізичне насилля, заштовхуючи її до ліфта, внаслідок чого останній було нанесено легкі тілесні ушкодження. Починаючи з жовтня 2019 року позивач зверталась до правоохоронних органів із заявами про перешкоджання відповідача бачитись з сином, однак це не дало жодних результатів. На теперішній час між сторонами досі не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини. Внаслідок чого виник спір, вирішувати який позивач змушена в судовому порядку. Як мати малолітнього сина ОСОБА_3 усвідомлюючи особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку позивач вважає за необхідне визначити місце проживання її дитини. Позивач переконана, що її син повинне проживати разом з нею за її місцем проживання адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира перебуває у власності позивача і відповідає усім санітарним та протипожежним нормам, обладнана усім необхідним для комфортного проживання та повноцінного розвитку малолітнього ОСОБА_3 . Позивач любить свого сина і спроможна забезпечити його всім необхідним, оскільки з вересня 2008 року працює у Комунальному підприємстві «Дніпропетровська обласна станція переливання крові» на посаді лікаря-трансфузіолога відділу заготівлі крові та її компонентів, постійно підвищує свою професійну кваліфікацію і має стабільний дохід. Також має змогу перейти на більш гнучкий графік роботи із більш короткими робочими днями, щоб мати змогу приділяти ще більше уваги своєму сину. У свою чергу відповідач постійно змінює місце роботи та не має стабільного заробітку. Наслідки відомо позивачу, останній раз відповідач був працевлаштований лише у серпні 2019 року на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро Енерго Монтаж» на посаду монтажника технологічного відділення, де він працює цілодобово та не має достатнього часу та можливостей виховувати та проводити час з сином. Крім того, внаслідок зазначеного дитиною переважаючу більшість часу піклується саме бабуся, матір відповідача, яка також перешкоджає позивачу бачитись з малолітнім ОСОБА_3 . Дитина облікована в медичних установах з вересня 2019 року навчається у початковій школі в першому класі. Слід заважити, що із наданої школою характеристики на учня 1-Г класу ОСОБА_3 вбачається, що через здійснення саме відповідачем виховання та контролю за навчанням у вересні-жовтні 2019 року (період, коли батько обмежив позивачу спілкування та виховання дитини і взяв сина під свій контроль) ОСОБА_3 навчається не в повну силу, не проявляє старанність і погано виконує домашнє завдання. Позивач постійно слідкує за станом здоров`я дитини, його розвитком, виховує та піклується про нього, має з сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Сам ОСОБА_3 бажає, щоб батьки помирились і вони всі проживали разом, однак за неможливості цього більше хоче проживати саме з мамою, про що неодноразово казав обом батькам. До того ж, з огляду на досвід, який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дитині увагу.

На підставі викладеного позивач за первісним позовом просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п: НОМЕР_1 ) за її місцем проживання. Стягнути з ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п: НОМЕР_1 ) понесені судові витрати (том 1,а.с. 2-4, 64,65).

03.02.2020 відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що фактична квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 .. Вказана квартира була придбана 25 травня 2012 року для мешкання їхньої родини. Проте за час проживання однією сім`єю з позивачем ставало все більше неможливим, оскільки вона дуже скандальна та агресивна людина, яка часто влаштовує в квартирі в присутності малолітньої дитини сварки та часто кидалася до нього з бійками. Намагаючись захищатися від її фізичної агресії, він був вимушений пасивно захищатися. Крім того, коли він був у відрядженнях, траплялись непоодинокі випадки, коли вона за якісь дрібниці нападала на їхнього малолітнього сина ОСОБА_4 і дитина періодично ходила з синцями на тілі. Все це впливало на психологічний стан їхнього сина, який почав боятися свою матір. Внаслідок цього він був вимушений в лютому 2017 року (тобто ще за 1 рік до розірвання шлюбу) разом з сином ОСОБА_4 , якому на той час було 3,5 рок, покинути їхню спільну з позивачем квартиру та переїхати мешкати в квартиру його батьків АДРЕСА_4 . З того часу він разом сином та своїми батьками мешкає за вказаною адресою, а позивач ОСОБА_1 залишилась одноособово мешкати в належній їм двокімнатній квартирі. Дитина повністю знаходиться на його забезпеченні, саме він та його батьки займаються вихованням, лікуванням дитини, забезпечують ОСОБА_4 всіма необхідними та належними умовами для його розвитку та навчання. Саме він займається оздоровленням дитини в літній період, виїжджає з дитиною на відпочинок. У випадку його від`їзду з сином в Автономну Республіку Крим або за кордон, він кожного разу умовляє позивача ОСОБА_1 надати йому нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд дитини. Слід зазначити, що кожного разу позивачка за надання нею згоди вимагає від нього в якості компенсації якісь блага для себе, як то грошові кошти або продукти харчування.

На підставі викладеного просить суд відмовити в позові, з урахуванням того, що малолітній ОСОБА_3 знаходиться на повному матеріальному забезпеченні батька, позивач ОСОБА_1 матеріальної участі в утриманні дитини не приймає, судові витрати покласти на позивача (том 1, а.с. 38-42).

19.02.2020 позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 було подано зустріну позовну заяву, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 28 квітня 2012 року по 27 березня 2018 року. У період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 . ОСОБА_4 мешкав з батьками у двохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_5 . Під час сумісного проживання ОСОБА_1 провокувала скандали, застосовувала психологічне і фізичне домашнє насильство, виявляла агресію. Після народження сина поведінка ОСОБА_1 стала більш агресивною, почала кидатися на чоловіка з бійками, за маленькі дрібниці била дитину, у якій залишалися синці на тілі від маминих покарань. Агресивна поведінка ОСОБА_1 негативно впливала на дитину, яка почала боятися свою матір. ОСОБА_2 змушений був забрати сина і залишити спільну квартиру. З лютого 2017 року син ОСОБА_4 з батьком проживають окремо від матері дитини ОСОБА_1 разом з бабусею ОСОБА_5 , і дідусем ОСОБА_6 у двохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , яка належить на праві власності родині ОСОБА_7 . У ОСОБА_4 з батьком є окрема кімната, у дитині окреме спальне місце, облаштовано місце для навчання і відпочинку дитини. В достатній кількості іграшки, книги за віком для розвитку і навчання дитини. ОСОБА_1 продовжує проживати за колишньою адресою в квартирі, яка належить на праві часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ОСОБА_7 перешкоджає в користуванні спільною квартирою, не дозволяє забрати речі, одяг, коштовності, документи і майно ОСОБА_2 , яким він на цей час не може користуватися внаслідок неправомірних дій і перешкод з боку ОСОБА_1 . ОСОБА_2 психічно здоровий. Не має наркологічних захворювань, має вищу освіту, працює Монтажником технологічного устаткування ТОВ «ДНІПРО ЕНЕРГО МОНТАЖ», має регулярний дохід, за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони, любить свого сина, спроможний і забезпечує його всім необхідним. Три роки дитина постійно проживає з батьком, за місцем його мешкання і знаходиться на його повному утриманні. Батько займається вихованням, лікуванням, щорічним оздоровленням сина на морі, забезпечує його всім необхідним та створив належні і безпечні умови для його розвитку, проживання, підготовки уроків, ігор, відпочинку ОСОБА_4 відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №214комбінованого типу» Дніпровської Міської ради, якого приводили та забирали з садочку батько або бабуся. За заявою батька ОСОБА_4 з 01 вересня 2019 року зараховано до 1 класу КЗО «НВО №136», дитина залишається в школі в групі продовженого дня, відводять до школи і забирати дитину батько або бабуся. ОСОБА_1 коли їй хочеться вона спілкується з сином, іноді могла забирати сина з садочка і погуляти з ним або прийти за місцем мешкання сина для прогулянок з ним. Приблизно раз на місяць син ночує за місцем мешкання матері. Останнім часом коли ОСОБА_1 приходить за місцем мешкання сина вона кричить, лається, а син лякається, тікає, ховається і боїться йти до матері. Так, 20 жовтня 2019 року ОСОБА_1 прийшла за місцем їхнього мешкання з сином де в присутності дитини вчинила лайку, на зауваження і прохання вийти із квартири не реагувала, намагалась спровокувати бійку. ОСОБА_2 вимушений був спровадити її з квартири. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року по справі №206/6303/19 ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю обмежившись усним зауваженням. У зв`язку з наявності спору між сторонами про місце проживання дитини, і не визнанням ОСОБА_1 місця проживання дитини за місцем проживання батька, останній не зміг змінити місце реєстрації проживання дитини за місцем фактичного проживання дитини, а за нотаріальні згоди на виїзд з дитиною для оздоровлення за кордон ОСОБА_1 просить оплату. У зв`язку з тим, що сторони проживають окремо і ОСОБА_1 не згодна з рішенням органу опіки та піклування, яким визначено місце проживання дитини з батьком, таким чином права батька і дитини порушені та підлягають судовому захисту.

На підставі викладеного просить суд в задоволенні первісного уточненого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Самарської районного у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю - відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління - служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком - задовольнити. Місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити з батьком ОСОБА_2 , за його місцем проживання. Судові витрати зі сплати судового збору і витрати пов`язані з розглядом справи стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (том 1, а.с. 106-112).

17.03.2020 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська було подано відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивач не погоджується з доводами, викладеними у зустрічній позовній заяві, вважає їх безпідставними та не обґрунтованими, такими, ще не підтверджуються належними та допустимим доказами. Після укладання шлюбу, народження сина та до моменту розірвання шлюбу сторони проживали разом. В той час, як відповідач займався власною кар`єрою, мав постійні відрядження, позивач повністю присвятила себе сім`ї. Вона підтримувала всі починання свого чоловіка. Під час шлюбу він зростав як спеціаліст та підвищував свої доходи. Проте, чим більше уваги відповідач приділяв своїй професійній діяльності, тим менше часу та уваги залишалося для сім`ї. Почалися постійні сварки, які закінчувалися побиттям позивача. Як би позивач не хотіла уникнути цього, але постійні сварки та завдання їй тілесних ушкоджень відбувалося на очах дитини, що аж ніяк не характеризує позивача як зразкового батька. Зазначене послугувало таму, що позивач фізично не могла вже терпіти таке знущання, спільне життя з позивачем стало нестерпним. У зв`язку з чим шлюб було розірвано. В момент розірвання шлюбу сторони погодили місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка обладнана усім необхідним для комфортного та гармонічного життя і всебічного розвитку ОСОБА_3 . Згодом сторони досягли домовленості про те, щоб дитина проживала разом з матір`ю та батьком почергово. Однак, у жовтні 2019 року відповідач відмовився відпускати проживати дитину до позивача, самостійно обмежив його місце проживання разом із собою за адресою: АДРЕСА_6 , почав чинити матері всілякі перешкоди у спілкуванні з сином та його вихованні, а також налаштовувати малолітнього ОСОБА_3 проти позивача.

На підставі викладеного просить суд в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання їх сина - ОСОБА_3 з батьком - відмовити. Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за її місцем проживання.

24.03.2020 представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 було подано до канцелярії суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтований, тим що наведений у відзиві виклад обставин не відповідає дійсності і суперечить матеріалам справи. Так, не відповідають дійсності твердження у відзиві про те, що під час проживання у шлюбі ОСОБА_2 постійно влаштовував сварки і завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_1 на очах дитини, і правоохоронні органи були вимушені застосовувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис, що послугувало розірванням шлюбу і сторони погодили місце проживання дитини з матір`ю, а згодом разом з матір`ю і батьком почергово. Ніколи до ОСОБА_2 обмежувальний припис не виносився. Підставами для розірвання шлюбу було встановлення судом факту розірвання шлюбних відносин між сторонами в лютому 2017 року, взаємне небажання зберегти родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам. Саме ОСОБА_1 провокувла скандали, застосовувала психологічне і фізичне домашнє насильство, виявляла агресію по відношенню до сина.

На підставі викладеного просить суд в задоволенні первісного уточненого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Самарської районної у м.Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю - відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Самарської районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком - задовольнити. Місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити з батьком ОСОБА_2 , за його місцем проживання. Судові витрати зі сплати судового збору і пов`язані з розглядом справи стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (том 1, а.с. 209-212).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 28 грудня 2019 року по даній справі було відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання (том 1, а.с. 23).

17.01.2020 позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову (том 1, а.с. 27). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2020 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено (том 1, а.с. 32,33).

03.02.2020 до канцелярії суду позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 було подано заяву про виклик свідків та заяву про залучення третьої особи, які були вирішені в судовому засіданні та задоволені (том 1, а.с. 61,62).

05.02.2020 ОСОБА_1 до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська було подано клопотання про зобов`язання Управління - службу у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради скласти висновок про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 за її місцем проживання (том 1, а.с. 84). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2020 дане клопотання було задоволено (том 1, а.с. 85).

19.02.2020 ОСОБА_1 до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська було подано клопотання про доручення до матеріалів справи документів, а саме: характеристики та довідок. Дане клопотання було задоволено в судовому засіданні (том 1, а.с. 89).

19.02.2020 ОСОБА_1 до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська було подано заяву про виклик свідків, яка була задоволена в судовому засіданні (том 1, а.с. 98).

19.02.2020 представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 було подано заяву до канцелярії суду про залучення до участі у справі в якості третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчий комітет Самарської районної у місті Дніпрі ради (том 1, а.с. 99,100). Дана заява була задоволена в судовому засіданні.

17.03.2020 позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке було задоволено в судовому засіданні (том 1, а.с. 156,157).

18.05.2020 представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 було подано клопотання до канцелярії суду про долучення доказів до матеріалів справи (том 1, а.с. 227,228). Клопотання було вирішено та задоволено в судовому засіданні.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2020 закрито підготовче судове засідання по справи та призначено справу до судового розгляду (том 1, а.с. 238).

15.07.2020 представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 було подано клопотання до канцелярії суду про долучення доказів до матеріалів справи (том 2, а.с. 1,2). Клопотання було вирішено та задоволено в судовому засіданні.

Під час розгляду справи судом заслухано сторін та їх представників, допитано свідків.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 первісний позов підтримала та просила його задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити. Також пояснила, що вона ніколи не чинила батьку опір в спілкуванні з дитиною, вона хоче, щоб у вихованні сина приймали участь батько й мати. Вона приймає участь у вихованні, коли їй не чинять перешкод. Вона заводить та забирає дитину зі школи, записала його у гурток, але на все потрібна згода батька, він керується рішенням Самарського виконкому, вона зверталася до поліції з приводу вчинення їй опору, тільки після цього батько дитини не йде на контакт. Дитина каже, що хоче жити з мамою, але любить усіх, а татові боїться це сказати. Також повідомила, що повела сина до шкоди, записала його у школу, ходила на збори, брала відпустку коли син пішов до школи. З 2017 року вона забезпечувала дитину всім, що необхідно, речі, іграшки, дитячий садок вона відвідувала постійно. Після розірвання шлюбу за домовленістю відповідач надавав їй дитину.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_9 в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Також пояснив, що ОСОБА_1 має позитивні характеристики, мати намагається найти спільну мову з батьком, щоб вона мала можливість приймати участь у вихованні сина, батько також має позитивну характеристику, але необхідно прислухатися до думки дитини. Відповідач перешкоджає спілкуванню матері з дитиною.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в задоволенні первісного позову просив відмовити, зустрічний позов задовольнити. Також пояснив, що з лютого 2017 син ОСОБА_4 постійно проживає з ним. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 він змінив графік роботи, більш гнучкий. Останні 3 роки займається всебічним розвитком сина, займається лікуванням. За його заявою було зараховано ОСОБА_4 до 1 класу гімназії, він та його батьки жодним чином не перешкоджають матері дитини спілкуватися з дитиною. Після звернення до органу опіки та піклування, позивач стала більш активно проявляти свою турботу до сина. Після спілкування дитини з матір`ю або коли дитина залишалася у матері, дитина поверталася додому вся в синцях, мати його таким чином «виховує».

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 в судовому засіданні просила в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування - виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпрі ради Воднєва Н.В. в судовому засіданні просила в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити. Також пояснила, що до органу опіки та піклування звертався ОСОБА_2 щодо місця проживання дитини, більшість голосів на засіданні було прийнято рішення щодо доцільності місця проживання дитини з батьком, не було надано будь-яких даних, що батько не належно виконує свої обов`язки. Виняткових обставин, які б заважали проживати дитині з матір`ю не має, але рішенням Орану опіки та піклування було прийнято рішення, щодо місця проживання дитини з батьком. Від батька надходило близько 5 заяв, щодо того, що мати неналежно виконує свої обов`язки та травмує дитину.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні свідок пояснила, що вона працює з ОСОБА_1 . Про дитину вона відзивається дуже добре, також розповідає, що турбується про дитину та сплачує гуртки. Разом їздили у Галушківку на екскурсію, у них дуже теплі стосунки, на екскурсії дитина з мамою провела цілий день.

Сідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вони подруги та колеги з ОСОБА_1 , вона дуже лагідно ставиться до дитини, дитина завжди охайна. Коли чоловік був у відрядженні ОСОБА_12 допомагала матері відповідача, а дитина в той час знаходилася у неї.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона працює з ОСОБА_1 , про її роботу може надати тільки позитивні характеристики.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що 1 вересня ОСОБА_4 прийшов до школи, привів його до школи батько, заяву про групу продовженого дня писав батько, і повідомляв хто повинен забирати дитину. Під час карантину, роботи дитини присилали тато і мама. До школи проходив охайним, не запізнювався, приводили його то тато, то мама. З мамою вона познайомилася у листопаді 2019 року коли мама прийшла забирати дитину у групи продовженого дня, але вона її не знала запропонувала подзвонити батькові, ОСОБА_4 сказав, що не хоче йти до мами, його забрав батько, а за парканом вони вже зустрілися. В основному за харчування сплачує батько, матір один раз заплатила кошти. В список осіб, які можуть забирати дитину зі школи було внесено зміни вже приблизно в грудні, і було внесено маму. Мама зверталася до поліції, що я не відаю їй дитину, але на той момент вона її не знала.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 це його донька. Коли донька вийшла заміж вони проживали з батьком ОСОБА_16 . Потім вони стали жити окремо, донька йому постійно жалілася, що її чоловік ображає, б`є. Дитина все це бачила та знервувалась. Коли ОСОБА_12 приїжджала до нього в гості з ОСОБА_4 вона ніколи не била дитину, ОСОБА_12 хороша матір, старалася, щоб дитину зарахували у гарну школу. ОСОБА_4 ніколи не жалувався, що мати його ображає. ОСОБА_2 ламав ребра ОСОБА_1 , ще коли вони жили разом. У дитини були нервові зриви коли батьки збиралися розлучатися.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона є тіткою ОСОБА_2 , дитина проживає з батьком вже близько 4 років. Батько повністю забезпечує дитину, батько працює не п`є, не дебоширить. Вона часто з ними спілкується, ОСОБА_4 приходить до неї у гості, грає з її онуками. ОСОБА_4 коли повертається від мами, він якийсь нервовий. Також їй відомо, що ОСОБА_2 зараз витрачає кошти на лікування сина після перелому, який він отримав знаходячись у матері.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що вони познайомилися три роки тому назад, їхні діти познайомилися на дитячому майданчику. Мати постійно піднімає на дитину руку, вона це бачила особисто. Дитина була неслухняною, а з дитиною треба вміти спілкуватись, а ОСОБА_1 , мабуть було легше вдарити його. Вони якось ходили гуляти, ОСОБА_1 знову неадекватно себе повела і вона прийняла рішення більше не спілкуватися з ними. Коли ОСОБА_2 розлучилися з ОСОБА_1 вони знову почали спілкуватися. Зараз ОСОБА_4 з батьком, він його дуже любить, ОСОБА_4 зараз гуляє з батьком, навесні ОСОБА_4 розповідав, що мама його щипає, бо він не слухається її.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що вона була вихователем у садочку ОСОБА_4 . Конфліктів з батьками на той момент не було. Приводила в садочок в основному мама дитину, ближче до старшої групи став приводити батько. По характеру ОСОБА_4 спокійний хлопчик.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона мати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 проживає з ними вже 4 роки, після сварок батьків дитина стала нервовою, дитину водили до невролога, було призначено лікування. Коли дитина поверталася від матері, стан його погіршувався, він розповідав, що коли він не слухався мама його била та щипала. Дитина також розповідача, що коли вони були на морі з матір`ю він майже потонув, а мама в цей час була в будинку. Коли ОСОБА_4 зламав руку, йому наклали гіпс, мама його повела на пляж де він купався. ОСОБА_4 зараз забезпечений всім необхідним, мати купила дитині за останній час шорти, футболку та кросівки. ОСОБА_1 почала спілкуватися з дитиною, коли ОСОБА_2 звернувся до Органу опіки та піклування.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 спочатку водила мати до садочку, потім він на літо пішов з садочка, ходив у реабілітаційний центр. Після того, його в основному приводила і забирала бабуся, влітку 2018 року ОСОБА_4 втік з садочку.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Судом встановлено, що 28 квітня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_21 уклали шлюб, який був зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 28.04.2012 видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , зроблено актовий запис за № 90 (том №1, а.с. 5).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 25.05.2012, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали у ОСОБА_22 квартиру АДРЕСА_3 (том 1, а.с. 10,11).

Відповідно до наданого висновку спеціаліста судово-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР за №62 від 08.01.2015, на основі судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_1 , 1983 р.н., враховуючи відомі обставини справи, приходжу до висновку до висновку: 1 У неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців та садна на кінцівках, крововиливу в області верхньої губи, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена. 2 Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі «п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. (том 1, а.с. 74,75).

З наданого висновку спеціаліста судово-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР за №836 від 22.03.2018, вбачається, що на основі судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи відомі обставини справи приходжу до висновку: 1 У неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців передньої поверхні правого та лівого плеча, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: «п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. (том 1, а.с. 76,77).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно 02 листопада 2019 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (том №1, а.с. 6).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2018 року позов задоволено, шлюб укладений між ОСОБА_23 та ОСОБА_2 розірвано (том №1 а.с. 7).

Відповідно акту обстеження домоволодіння від 21.08.2019, за адресою: АДРЕСА_6 , засвідченого директором КП «ЖХ Самарського района» ДГС Файфер С.Н., в присутності сусідів, підтверджується, те що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 06.08.2013 проживають по за адресою: АДРЕСА_6 з 2017 року і по сьогоднішній день (том 1, а.с. 43).

З наданого висновку спеціаліста судово-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР за №3265 від 26.10.2019, вбачається, що на основі судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи відомі обставини справи приходжу до висновку: 1 У неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців передньої поверхні правого та лівого плеча, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: «п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. (том 1, а.с. 8,9).

З довідки від 04.11.2019 за №04-09/172 виданої Комунального закладу освіти «Навчально-виховне об`єднання №136 «класична гімназія ім. Кирила і Мефодія - початкова школа - дошкільний навчальний заклад - валеологічний центр» Дніпровської міської ради, вбачається, що ОСОБА_3 06.08.2013 дійсно навчається в 1-му класі КЗО «Навчально-виховне об`єднання №136 «класична гімназія ім. Кирила і Мефодія - початкова школа - дошкільний навчальний заклад - валеологічний центр» Дніпровської міської ради. Ученик регулярно відвідує заняття в школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають учня, цікавиться шкільним життям дитини. Мати ОСОБА_3 контакту із школою, де навчається дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується. Дитину до школи проводить і забирає батько або бабуся (том 1, а.с. 46).

В відповіді Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції від 05.11.2019 за № 45.4/6379 зазначено, що матеріал по факту звернення ОСОБА_1 щодо конфлікту з гр. ОСОБА_2 зареєстровано до ЖЄО Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за №1637 від 20.10.2019 року і розглянуто у встановленому законом порядку. По факту, викладених у заяві, проведена перевірка, за результатами якої відсутні об`єктивні дані, як б вказували на наявність кримінального правопорушення, тому слідчий відділ Самарського ВП ДВП не вбачає підстав внесення даної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань та провадження досудового слідства. У відношенні ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (том 1, а. 78). Аналогічна відповідь також надана Самарським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції на звернення ОСОБА_1 від 02.11.2019 року, однак протокол про адміністративне правопорушення складено на ОСОБА_2 не було (том 1, а.с. 79).

Відповідно талонів - повідомлення єдиного обліку за № 17195, 17321 та 17504 про прийняття і реєстрації заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію. Вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції з тим, що ОСОБА_2 перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 (том 1, а.с. 80-83).

27.11.2019 ТОВ «ДНІПРО ЕНЕРГО МОНТАЖ» ОСОБА_2 видано характеристику з місця роботи, з якої вбачається, що ОСОБА_2 характеризується позитивно (том 1 а.с. 59).

З наданої довідки Комунальним підприємством «Дніпропетровська обласна станція переливання крові» від 02.12.2019 за № 838, зазначено, що заробітня плата ОСОБА_1 , яка працює лікарем - трансфузіологом, склала з червня 2019 по листопад 2019, 51536,52грн (том 1 а.с. 68).

Рішенням Самарської районної у місті Дніпрі ради від 20.12.2019 за №398, вирішено, визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_2 , за місцем його проживання та реєстрації: АДРЕСА_6 (том 1, а.с. 30).

16.03.2020 за №2-17/228 органом опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради надано висновок, в якому визнано недоцільним внести зміни до рішення виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради від 20.12.2019 року № 398 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (том 1, а.с. 224, 225).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 23.12.2019, ОСОБА_3 зареєстрований у АДРЕСА_6 (том 1, а.с. 47).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення (том 1 а.с. 57).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2020 року, звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням. Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити (том 1 а.с. 58).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, відмовлено ОСОБА_1 - особі, звільненої від адміністративної відповідальності в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2020 року у зв`язку з відсутністю поважних причин (том 1, а.с. 161-163).

З довідки наданої ТОВ «АвтоЗАЗ-Азов» від 18.02.2020 за № 12, вбачається, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 дійсно відпочивали на базі відпочинку «Запорожец» підприємства ТОВ «АвтоЗАЗ - Азов» в період з 05.07. по 08.07.2019 року (том 1, а.с. 91).

Відповідно довідки виданої ОСОБА_1 директором ДЦ «ОБРАЗ» від 13.02.2020, 14.01.2020 ОСОБА_24 дійсно відвідує на базі Дитячого центру «ОБРАЗ-Актив» заняття за програмою «Легоконструювання». Вартість щомісячного абонементу складає 800грн. (том 1, а.с. 92).

З довідки ФОП ОСОБА_25 від 13.11.2019 за № 28, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_26 з 02.12.-08.12.2018р. знаходилися на відпочинку в ТК «Ворохта», який розташований за адресою: Івано-Франківська обл., Яремчанський район, смт. Варохта, вул.. Данила Галицького, 155 (том 1, а.с. 93).

Також судом оглянуті докази, а саме: надані позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 фотознімки з місця її відпочинку з сином ОСОБА_3 ; оглянуті фотознімки надані позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 з їх місця відпочинку та повсякденного життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також оглянуті фотознімки на яких видно на тілі ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді синців.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Аналізуючи вищевикладені докази надані позивачем ОСОБА_1 , а саме висновки судово-медичних експерті КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР за №62 від 08.01.2015, №836 від 22.03.2018, №3265 від 26.10.2019, суд приходить до висновку, що дані висновки самі по собі не підтверджують того факту, що саме ОСОБА_2 вчиненні ОСОБА_1 дані тілесні ушкодження.

Таким чином, аналізуючи текст зазначених документів, суд приходить до висновку про відхилення таких доказів.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У частині першій статті 161 СК України зазначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 наданих в судовому засіданні, які стверджували, що ОСОБА_1 б`є свого сина ОСОБА_3 , щипає, не займається його виховання, постійно кричить на нього, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не належним чином виконує свої обов`язки.

Даний факт не належності позивача за первісним позовом ОСОБА_27 виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується також фотознімками наданими позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 , з яких вбачається, що після перебування дитини, ОСОБА_3 у матері, у останнього на тілі є пошкодження у вигляді почервоніння, викликане в результаті щипання ОСОБА_1 свого малолітнього сина.

Судом також враховується не бажання малолітнього ОСОБА_3 проживати разом зі своєю матір`ю та відсутність бажання дитини, щоб матір забирала останнього зі школи, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_14 .

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому, її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, вік дитини, тощо.

Також висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 04 вересня 2019 року у справі № 487/2480/17, провадження № 61-11239св19, від 05 вересня 2019 року у справі № 672/1286/16-ц, провадження № 61-25968св18.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Так, судом встановлено, що ОСОБА_26 має прив`язаність як до батька, так і до матері, позивач за первісним позовом, так і відповідач за первісним позовом беруть участь в утриманні спільної дитини, але більша частина на утримання витрачається ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_28 вже останні чотири роки проживає разом з ним, його вихованням, піклуванням про здоров`я займається саме батько. Батько піклуються про здоров`я сина, його фізичний та духовний розвиток, кожен з батьків має самостійний дохід, житло, належні умови проживання та відсутні умови, які в силу частини другої статті 161 СК України унеможливлюють проживання сина з ними.

Також встановлено, що дитина на протязі останніх чотирьох років проживає разом з батьком.

Отже наразі саме позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 бере більш активну участь у позашкільному житті сина, приділяє багато уваги розвитку його розумових здібностей.

Крім того, зміна тривалого місця проживання сина сторін, його оточення, зміна звичних соціальних стосунків не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини в розумінні сталої практики ЄСПЛ.

З огляду на викладене, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Самарської районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, слід відмовити.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Самарської районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових втрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи задоволення зустрічного позову з позивача за первісним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80грн., а також витрати пов`язані з правничою допомогою в розмірі 4000,00грн, загалом 4840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_6 .

Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстрована АДРЕСА_5 , р.н.ок.п.п.п. НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрований АДРЕСА_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80коп. та на правничу допомогу адвоката в розмірі 4000,00грн. загалом 4840 (чотири тисячі вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2020 року.

Суддя А.О. Сухоруков