СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/171/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Семененко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей та сімї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з батьком,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2020 до Святошинського районного суду м.Києва надійшла заява ОСОБА_2, подана його представником адвокатом Вітером Сергієм Вікторовичем про забезпечення позову, у якій заявник повідомляє про свій намір звернутись з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сімї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з батьком. В порядку забезпечення позову, заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони до постановлення рішення по суті спору ОСОБА_3 без погодження з батьком змінювати адресу місця проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживають за адресою: АДРЕСА_1., а також, шляхом заборони ОСОБА_2 самостійно без погодження з матірю змінювати адресу місця проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В обґрунтування заявлених вимог, заявник зазначає про те, що, на даний час діти фактично проживають за місцем своєї реєстрації з батьком, проте, заявнику стало відомо про бажання ОСОБА_3 визначити місце проживання дітей за місцем проживання бабусі в м.Кодима Одеської області, окрім того, заявник висловлює побоювання, що ОСОБА_3 має бажання викрасти малолітніх дітей. У звязку з чим, була подана вказана заява.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.

Слід зазначити, що відповідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до відповідач заяви, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: спір виник зокрема із приводу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1, відтак, заяву про забезпечення позову подано з дотриманням правил підсудності.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З поданої заяви вбачається, що між сторонами виник спір стосовно місця проживання малолітніх дітей. При цьому, з поданих матеріалів вбачається, що місце проживання дітей зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1. Водночас, сам заявник в позовній заяві зазначає, що діти проживали у бабусі більше чотирьох місяців.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, &#167; 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Також слід зазначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача чи відповідача, а й інших осіб в даному випадку дитини, права якої можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Водночас, матеріалами справи не підтверджено фактичне місце проживання дітей, окрім того, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони змінювати місцепроживання дітей, фактично зводиться до окремого виду самостійних вимог у позовному провадженні, що не є видом забезпечення позову у розумінні ст.150 ЦПК України.

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заява позивача за зустрічним позовом про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей та сімї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з батьком.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Святошинський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя Ю.В. Войтенко