Справа № 709/6-137/2011
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2011 року у складі судді Бліщ О.Б., у справі за поданням заступника начальника відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

Заступник начальника відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області Лайтер Б.А. звернулася в суд з поданням про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження за № 28033310 від 04.08.2011 року з примусового виконання виконавчих документів: наказу по справі №18/7 від 15.03.2011 року виданого Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ПП "Аметист" на користь ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" м. Київ в особі філії "Відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м.Рахів суму 14098,08 ЄВРО у відшкодування витрат по оплаті державного мита та суму 221,84 грн. за ІТЗ судового процесу, що згідно листа стягувача за №02-02-/236/6 від 20.06.2011 року складає суму 148 304, 63 грн. Однак, ОСОБА_1 , як керівник підприємства, ухиляється від виконання рішення суду щодо сплати заборгованості. На вимоги державного виконавця не реагує. В ході здійснення дій по примусовому виконанні рішення суду державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 отримала паспорт для виїзду за кордон.

На підставі наведеного та з метою повного та своєчасного забезпечення виконання рішення суду заступник начальника відділу ДВС Лайтер Б.А. просив винести ухвалу, якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон до виконання нею боргових зобов`язань, виконання ухвали суду доручити Державній прикордонній службі України.

Ухвалою Рахівського районного суду від 02 грудня 2011 року подання заступника начальника державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції, ОСОБА_2 задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України, до врегулювання нею боргових зобов`язань, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, оскільки вважає її такою, що постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б могли підтвердити факт ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань.

Рахівським районним судом на адресу суду апеляційної інстанції надіслано лист без матеріалів цивільної справи та повідомлено про те, що матеріали вищевказаної справи знищені.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2019 року матеріали за поданою апеляційною скаргою ОСОБА_1 було повернуто до Рахівського районного суду Закарпатської області для належного оформлення та вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Рахівського районного суду від 01 березня 2019 року вирішено питання щодо відновлення втраченого судового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Задовольняючи заявлене подання, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням .

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитись, оскільки вони ґрунтуються на неповно з`ясованих обставинах справи і не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області перебувало виконавче провадження за № 28033310 від 04.08.2011 року з примусового виконання виконавчих документів: наказу по справі №18/7 від 15.03.2011 року виданого Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ПП "Аметист" на користь ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" м. Київ в особі філії "Відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м.Рахів суми 14098,68 ЄВРО у відшкодування витрат по оплаті державного мита та суму 221,84 грн. за ІТЗ судового процесу, що згідно листа стягувача за №02-02-/236/6 від 20.06.2011 року складає суму 148 304, 63 грн.

27.09.2011 року за вих.9197 до Державної податкової інспекції направлено запит хто являється керівником (директором) Приватного підприємства "Аметист". Згідно відповіді ДПІ у Рахівському районі за №772/7/29-00 від 24.10.2011 року керівником Приватного підприємства "Аметист" являється ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст.441 ЦПК України, (в редакції чинній з 15.12.2017 року) тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого рішення.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Задовольняючи подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби, суд першої інстанції вказує на те, що з поданого подання вбачається, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від виконання боргових зобов`язань, борг не сплачує.

Однак, як у матеріалах справи, так і в ухвалі суду не наведено будь яких посилань на ухилення боржника від виконання рішення суду.

В ухвалі судом не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що ОСОБА_1 дійсно ухиляється від зобов`язання, покладеного на неї судовим рішенням. Висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно матеріалів справи, боржником згідно наказу у справі №18/7 від 15.03.2011 року виданого Господарським судом Закарпатської області є Приватне підприємство "Аметист". Заступник начальника відділу ДВС Рахівського РУЮ звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , як керівнику вказаного підприємства. Натомість, суд при розгляді справи на зазначене уваги не звернув, в оскаржуваній ухвалі вирішив питання про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , як фізичній особі, а не як керівнику Приватного підприємства "Аметист".

З листа Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області вбачається, що виконавче провадження №28033310 завершено 23.12.2013 року, зокрема, заступником начальника Писар Б.А. виконавчий документ повернуто без виконання на підставі п.4 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» в діючій на той момент редакції, а 24.02.2017 року виконавче провадження знищено, що стверджено відповідним актом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби, а тому відповідно до п.2 ч.1ст.376 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2011 року - скасувати.

У поданні заступника начальника відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2020 року.

Головуючий :

Судді :