Справа № 183/25/20
№ 2/183/1891/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
За умовами договору, кредит надається для оплати будь-яких проведених Держателем операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних коштів клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40,00%, а також виконувати усі інші зобов`язання клієнта, визначені договором.
Проте, в порушення умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, тому в порядку досудового вирішення спору, позивачем на адресу відповідача 29.09.2017 року за вих.№040-29-1/3071, направлено претензію про здійснення погашення боргу, але зобов`язання відповідачем залишилося невиконаним, борг залишився непогашеним.
Зазначену суму заборгованості АТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить стягнути з відповідача.
Ухвалою суду від 30 січня 2020 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с.35-36).
В судове засідання представник позивача не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до п.п.2.1., 2.4., 2.5.,2.6. Договору, банк на підставі заяви клієнта, яка є додатком до Договору (а.с.23) відкрив останньому поточний рахунок № НОМЕР_1 . Укладенням договору сторони домовилися про відкриття банком клієнту кредитної лінії, у межах якої банк надає клієнту кредит у розмірі не більше 4000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, а клієнт зобов`язався повернути кредит банку та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором. Кредит надається для оплати будь-яких проведених Держателем операцій за картковим рахунком понад залишок коштів на картковому рахунку у разі недостатності власних коштів клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії картки, а саме до 30.09.2019 року.
Згідно п.2.10. Договору, за користування кредитом позивальник зобов`язаний щомісячно сплачувати Банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою 40% річних.
Відповідно до п. 5.4 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються банком виходячи з фактичної заборгованості за Кредитом на початок кожного календарного дня поточного місяця, розміру процентної ставки, визначеної згідно з умовами цього договору, фактичної кількості календарних днів у поточному місяці та фактичної кількості календарних днів у поточному році.
За п.п.8.1.1. Договору, у разі прострочення погашення кредиту та/або процентів за кредитом, клієнт сплачує банку пеню за кожен день прострочення, включаючи день сплати, яка нараховується на суму простроченої заборгованості із розрахунку фактичної кількості днів прострочення, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня її погашення у повному обсязі, у розмірі, визначеному Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунку.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, претензія направлена позивачем на адресу відповідача (а.с.26) залишена без уваги.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, а неналежне виконання останнім договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача.
Так, в силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтями 1049,1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.
Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним кредитним договором.
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. (а.с.5).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 527,530, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265,280 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн., 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.