ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року м. Київ

справа № 760/13632/19

провадження № 22-ц/824/3743/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року у складі судді Козленко Г.О., повний текст складений 21.12.2019 року,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 на захист своїх прав, а також прав та інтересів малолітнього ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способів участі у вихованні онука.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онуком. Батько малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_2 є рідним сином позивача. Малолітній ОСОБА_4 проживає разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 . З жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_2 не спілкується з позивачем та одночасно обмежив її спілкування з онуком, чинить перешкоди в побаченнях та спілкуванні з ним, перешкоджає в участі у вихованні онука.

Позивач зазначає, що за фахом вона лікар-педіатр, матеріально забезпечена, має своє житло та достатньо вільного часу для корисного спілкування з онуком та ефективної участі у його вихованні.

ОСОБА_1 вважає, що її спілкування з онуком сприятиме його усесторонньому розвитку, не обмежить батьківські права та не створить незручностей для сторін, а позбавлення дитини можливості контактувати, бачитись, спілкуватись із бабусею є порушенням, в тому числі, його права на сім`ю та сімейне виховання.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути їй перешкоди у спілкуванні, побаченнях та особистому вихованні онука малолітнього ОСОБА_4 ; визначити ОСОБА_5 наступні способи участі у особистому вихованні онука ОСОБА_4 , а саме: - особисті зустрічі (побачення) кожного вівторка та четверга з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., до досягнення дитиною десятирічного віку; -відвідування малолітнім ОСОБА_4 місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з 12 год. 00 хв. кожної суботи до 12 год. 00 хв. кожної неділі, до досягнення дитиною десятирічного віку; - спільний відпочинок та оздоровлення малолітнього ОСОБА_4 разом з позивачаем, в період з 01 червня по 30 серпня кожного року, до досягнення дитиною десятирічного віку; визначити наступний порядок виконання рішення суду, а саме: зобов`язати ОСОБА_2 передавати та забезпечувати побачення ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував та пояснив, що позов стосується тільки ОСОБА_6 , в той час, як в сім`ї двоє дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вважає, що позивач не буде сприяти розвитку малолітнього ОСОБА_6 , оскільки з першого дня шлюбу відповідачів постійно провокувала скандали в їх сім`ї, ображала подружжя, дізнавшись про хворобу іншої дитини ОСОБА_9 , почала шукати місце для його поховання, шантажувала відповідача, що допоможе грошима, якщо родина «віддасть» їй здорового онука ОСОБА_10 , майже з перших місяців життя дітей бабуся взагалі не помічала хворого онука ОСОБА_11 , коли позивач приходила в гості до відповідачів, то приносила і дарувала іграшки виключно здоровому ОСОБА_10 , замість допомоги на вкрай необхідну операцію дитині купує собі друге парко місце та ще одну елітну квартиру.

Відповідач зауважує, що за суб`єктним і об`єктним складом всі дії позивача за весь період існування сім`ї ОСОБА_12 підпадають під ознаки «психологічного насильства», як форми домашнього насильства, передбаченого нормами ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року позовОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні, побаченнях та особистому вихованні онука - ОСОБА_6 .

Визначено ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення останнім 7 річного віку:

- перших десять зустрічей кожного четверга та суботи з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.;

-у подальшому перша та третя суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.;

- спільний відпочинок та оздоровлення ОСОБА_4 з ОСОБА_1 протягом двох тижнів, в узгоджений з батьками дитини період, прочинаючи з 1 червня до 30 серпня.

Зобов`язано ОСОБА_2 передавати та забезпечувати побачення ОСОБА_1 з її онуком ОСОБА_4 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду в складі судді Іванової І.В. від 21 лютого 2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського апеляційного суду в складі судді Іванової І.В. від 10 серпня 2020 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд не взяв до уваги докази та свідчення свідків у справі про глибину сімейного конфлікту, що контакт між позивачкою та дитиною відсутній, дитина не хоче цих зустрічей, оскільки примус дитини спілкуватися з бабусею проти волі дитини, за допомогою судового рішення це чергове домашнє насильство.

Також відповідач зазначив у скарзі, що суд не взяв до уваги важливо обставину того, що позивач категорично відмовилась від роботи з психологом центру дитини, на його думку підсвідомо розуміючи власний психологічний стан, що унеможливило надання висновку психологічного обстеження центру дитини, однак факт відсутності цього висновку не взяли до уваги ні Комісія з питань захисту прав дитини, ні суд.

Крім того, відповідач вважає, що суд позбавив його дружину (співвідповідача) конституційного права на захист у суді, оскільки ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_13 перебуває за кордоном на лікуванні і очікує черги на пересадку донорського серця дитині. ОСОБА_2 зазначає, що ним заявлялось клопотання про зупинення провадження у справі, однак суд, застосувавши положення ст. 251 ЦПК України, відмовив у його задоволенні, чим, на думку апелянта, порушив норми процесуального права.

Сторони правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, просили її задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні заперечували проти скарги посилаючись на її необґрунтованість.

Представник третьої особи Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, заперечувала проти скарги, підтримала висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.10.2019 №108-14007 «Щодо визначення способів участі баби у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », який міститься в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не з`явилась, клопотань не подавала, натомність відповідач ОСОБА_2 , який є її чоловіком, звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв`язку з поданням ОСОБА_3 касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду від 10.08.2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою останньої.

Вирішуючи питання про відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 , колегію суддів враховано вказівки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України», щодо дотримання розумного строку для судового провадження.

За таких обставин, у колегії суддів відсутні підстави для задоволення клопотання, тому приймаючи до уваги регламентовані строки розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання у відсутність відповідача ОСОБА_3 , згідно ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є матір`ю та сином (а.с.18).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 15.05.2009 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, ОСОБА_2 та ОСОБА_14 15.05.2009р. зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_12 (а.с.43).

В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є онуками позивача ОСОБА_1 (а.с.44,45).

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_7 проживає разом із батьками, проте, оскільки останніх півтора року мати разом з малолітнім ОСОБА_11 перебувають на території республіки Індії в очікуванні операції на серці малолітнього (а.с.62), малолітній ОСОБА_10 проживає разом з батьком, відповідачем у справі, який чинить позивачу перешкоди у здійсненні свого права на виховання та спілкування з онуком.

Відповідно до інформації Міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації (далі-центр) від 16.10.2019, з малолітнім ОСОБА_10 проведена бесіда психолога, ОСОБА_1 від роботи з психологом центру відмовилась.

У бесіді з працівниками служби 26.09.2019 ОСОБА_10 повідомив, що проживає з татом, знає бабу ОСОБА_15 (зі сторони матері) та прабабу ОСОБА_16 (зі сторони батька), бабу ОСОБА_17 не пригадав.

22.10.2019 року за наслідками дослідження вищевикладених обставин орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації прийшов до висновку про доцільність встановлення зустрічі ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 , 2015 року народження, а саме, перших 10 (десять) зустрічей кожної суботи з 10.00 до 13.00 в подальшому І, III суботи місяця з 10.00 до 18.00 (а.с.107-108).

При цьому у висновку зазначено, перших десять зустрічей кожного четверга та суботи, обумовлені необхідністю встановлення контакту бабусі з дитиною з огляду на те, що спілкування останньої з онуком обмежено починаючи з 2017 року.

Також у висновку зазначено, що ОСОБА_1 , не працює, є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання, відповідно до акта обстеження умов проживання від 26.09.2019, складеного працівниками служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, створені належні умови для перебування малолітньої дитини (а.с.108).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються.

Задовольняючи частково позов, суд визначив участь позивача у зустрічах з її онуком, у спосіб зазначений висновком органу опіки та піклування, крім того, задовольнив вимогу позивача щодо проведення спільного відпочинку та оздоровлення онука ОСОБА_18 з бабусею ОСОБА_5 протягом двох тижнів, з посиланням на інтереси дитини та що, вказаний порядок зустрічі позивача з дитиною не призведе до порушення прав останнього, прав відповідачів по справі.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У частині першій статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

За таких обставин, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з онуком. Проте, встановлюючи спосіб участі у вихованні та спілкуванні позивача з малолітнім ОСОБА_10 , судом першої інстанції не було враховано наявність інших родичів, зокрема брата ОСОБА_11 , з яким ОСОБА_10 народився в один і той же день, баби та діда по лінії матері, прабаби по лінії батька, тому на думку судової колегії відсутність прихильності дитини до позивача та прояв неприязного ставлення до позивача з боку відповідачів та інших родичів, які були допитані судом, може зашкодити в першу чергу дитині, зважаючи на її вік, крім того, побачення з онуком - перша та третя суботи тривалістю з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. та спільний відпочинок позивача з онуком протягом двох тижнів, обмежуватиме можливість батьків, відповідачів у справі, спілкуватися зі своєю дитиною та займатись її належним вихованням впродовж тривалого часу, що в свою чергу порушує право дитини на перебування з матір`ю та батьком протягом тривалого часу та порушує режим малолітнього, відриває від нормального, звичайного для дитини середовища.

За таких обставин, колегія суддів вважає, з урахуванням встановлених обставин, віку дитини, її інтересів та інтересів матері та батька дитини, інших родичів, баби та прабаби, які також мають право на спілкування зі своїми внуками, правнуками, змінити спосіб участі бабусі позивача ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_10 до досягнення останнім 7 річного віку, наступним чином: - перших десять зустрічей кожного четверга та суботи з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.; - у подальшому перша та третя суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. Відмовити в задоволенні вимог позивача про спільний відпочинок та оздоровлення з онуком ОСОБА_10 .

В іншій частині доводи скарги на думку судової колегії є необґрунтованими, тому в решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року змінити в частині визначення способу участі баби ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення останнім 7 річного віку, наступним чином:

- перших десять зустрічей кожного четверга та суботи з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.;

- у подальшому перша та третя суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.;

- у задоволенні вимог ОСОБА_1 про спільний відпочинок та оздоровлення з онуком ОСОБА_18 -відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути зОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 576 грн.

Головуючий:

Судді :