Справа № 463/5351/17 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/310/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Сеньків Х.І.

з участю: представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кустової Т.В., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що між ПАТ «Артем-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Щаслива Дюжина» № 46-453 від 21 квітня 2016 року, за умовами якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 02 травня 2016 року та зобов`язується сплачувати відсотки за користування грошовими коштами. Стверджує, що меморіальним ордером № 3 від 01 листопада 2016 року зараховано грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США на її поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку на підставі договору банківського рахунку № ФО45-34 від 04 серпня 2014 року. Зазначає, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 15 грудня 2016 року № 492-рш «Про відкликання банківської ліцензій та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2857 від 16 грудня 2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Артем-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким з 16 грудня 2016 року по 15 грудня 2018 року призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Артем-Банк» - Луня Іллю Вікторовича, якому делеговано усі повноваження ліквідатора ПАТ «Артем-Банк». Вказує, що зверталася до відповідачів з листом про виплату гарантованої суми у зв`язку з ліквідацією банку, однак Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив їй, що кошти виплачуватися не будуть, оскільки відомості щодо них відсутні в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вважає, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та визначає розрахункові суми відшкодування коштів. Перелік вкладників передається до Фонду гарантування вкладів, який на підставі отриманого переліку вкладників складає Загальний реєстр, що затверджується виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Стверджує, що на поточному рахунку банку зберігаються її кошти в сумі 5137,63 долари США, що станом на початок процедури ліквідації банку складає 135 112,01 грн. по курсу НБУ долара США до гривні. З наведених підстав просила: зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Артем-Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами фізичних осіб в сумі 135 112,01 грн.; зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1 в сумі 135 112,01 грн. згідно договору банківського рахунку № ФО 45-34 від 04 серпня 2014 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на Публічного акціонерного товариства«Артем-Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 .

Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату за вкладом ОСОБА_1 в розмірі 135 112,01 грн. згідно договору банківського рахунку № ФО 45-34 від 04.08.2014 року.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 1351,12 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт стверджує, що порядок виплат відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у правовідносинах, пов`язаних з виведенням неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зазначає, що Уповноважена особа Фонду формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також перелік рахунків, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом. Інформацію щодо рахунку ОСОБА_1 було включено до Переліку рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п 4-6 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вважає, що оскільки позивача не було включено до Переліку рахунків вкладників, кошти яких підлягають відшкодуванню, то інформація про позивача відсутня у Загальному реєстрі, тому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не мав правових підстав для виплати позивачу відшкодування. Звертає увагу, що спори за участі Фонду гарантування вкладів щодо відшкодування вкладу в межах суми 200 000 грн. підлягають розгляду адміністративним судом, оскільки пов`язані з виконанням Фондом публічно-владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кустової Т.В. на підтримання доводів апеляційної скарги,заперечення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що порушені права позивача на одержання коштів за договором вкладу (договору депозиту) у межах граничної суми відшкодування підлягають захисту у спосіб зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Артем Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 та зобов`язання Фонду гарантування вкладів здійснити виплату позивачу за вкладом у розмірі 135 112,10 грн., оскільки такий розмір не перевищує граничного розміру відшкодування за вкладами.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23 лютого 2012 року встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23 лютого 2012 року вклад кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23 лютого 2012 року Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23 лютого 2012 року Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з п. 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14, передбачено, що протягом процедури ліквідації Уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 квітня 2016 року між ПАТ «Артем-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 46-453 банківського вкладу (депозиту) «Щаслива Дюжина» згідно якого банк примає від вкладника на вкладний (депозитний рахунок) грошові кошти у розмірі 5000 доларів США у тимчасове строкове платне користування на строк до 02 травня 2016 року зі сплатою процентів за користування коштами. Відповідно до п. 1.2 Договору банк відкрив вкладнику поточний рахунок № НОМЕР_2 .

Залишок коштів на поточному рахунку № НОМЕР_2 станом на 09 листопада 2016 року становить 5137,63 доларів США, що підтверджується довідкою № 09-11/01 від 09.11.2018 року, виданої відділенням № 45 ПАТ «Артем Банк» (Т.1, а.с. 15).

Рішенням Правління Національного банку України від 15.11.2016 року № 416-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Артем-Банк» визнано неплатоспроможним. Відповідно до даного рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.11.2016 року № 2447 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Артем-Банк» та делегування тимчасового адміністратора банку» згідно з яким запроваджено з 16.11.2016 року запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ «Артем-Банк» та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Артем-Банк» Луня Іллю Вікторовича.

Рішенням Правління Національного банку України № 492-рш від 15 грудня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати АТ «Артем-Банк». На підставі даного рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2287 від 15.12.2016 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Артем-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» згідно з яким з 16 грудня 2016 року запроваджено процедуру ліквідації АТ «Артем-Банк» та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Ат «Артем-Банк» Луня Іллю Вікторовича з 16 грудня 2016 року по 15 грудня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31.05.2017 року № 2229 «Про зміну Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Артем-Банк» відсторонено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію та відкликано повноваження ліквідатора АТ «Артем-Банк» Луня Іллю Вікторовича з 07 червня 2017 року та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем-Банк» Шевченка Андрія Миколайовича.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , звернувшись в суд з позовними вимогами, предметом яких є зобов`язання включити її до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право та відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення виплати коштів за вкладом, зазначила відповідачем Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України (в редакції чинній на момент відкриття провадження у справі) суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Статтею 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23 лютого 2012 року передбачено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі Фонду.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23 лютого 2012 року Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадків встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23 лютого 2012 року).

Відтак, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 6 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц (провадження № 14-180цс18) зробила висновок про те, що спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 000 грн. (якщо адміністративна рада Фонду згідно з пунктом 17 частини першої статті 9 Закону не прийняла рішення про збільшення граничної суми такого відшкодування), є публічно-правовим і пов`язаний із виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. А тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, оскільки, спір є публічно-правовим, а ціна позову не перевищує 200 000 грн., відшкодування яких гарантується державою, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанцій розглянув справу з порушенням норм процесуального права, а саме статті 19 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент відкриття провадження у справі), що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 377, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2019 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до апеляційного суду із заявою про передачу даної справи до Львівського окружного адміністративного суду як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд даної справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01.09.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р. П.