Справа № 409/1871/19
Пров. № 2-ві/409/10/20
У Х В А Л А

02 вересня 2020 року смт Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Титова А.О. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Страхової компанії «СК ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП

В с т а н о в и в :

В провадженні Білокуракинського районного суду Луганської області знаходиться вказана цивільна справа.

31.08.2020 року представником відповідача ОСОБА_4 була подана заява про відвід судді Третяка О.Г. у даній справі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Суд керується частиною 1 статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до положень частин 1-3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

В обґрунтування заяви про відвід заявник, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», вказує, що під час автоматичного розподілу справи і визначення судді-доповідача у справі №409/1871/19 в порушення пункту 4 розділу VI Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду», а саме - вимог щодо незмінності єдиного унікального номеру кримінального провадження, було неправомірно здійснено реєстрацію даної цивільної справи за вищевказаним №409/1871/19, а не за первісним номером кримінальної справи, а саме - № 409/159/19.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.03.2019 року у кримінальній справі № 409/159/19 ОСОБА_3 , серед іншого, визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено йому покарання, задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до обвинуваченого ОСОБА_3 та Страхової компанії «СК ВУСО».

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 07.08.2020 року у кримінальній справі № 409/159/19 вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 березня 2019 року відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Викладені вище обставини спростовують твердження заявника відводу про порушення пункту 4 розділу VI Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду», а саме - вимог щодо незмінності єдиного унікального номеру кримінального провадження, оскільки № 409/1871/19 року - це є новий номер справи, який був присвоєний саме цивільній справі щодо розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до обвинуваченого ОСОБА_3 та Страхової компанії «СК ВУСО», який відповідно до ухвали Луганського апеляційного суду від 07.08.2020 слід розглядати в порядку цивільного судочинства, в той час як справа за № 409/159/19 - є кримінальною справою за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України.

До того ж, доводи заяви про відвід вказують на те, що на думку ПрАТ «СК «ВУСО» кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України та цивільна справа з розгляду позову потерпілої ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до обвинуваченого ОСОБА_3 та Страхової компанії «СК ВУСО», яка відповідно до ухвали Луганського апеляційного суду від 07.08.2020 повинна бути розглянута в порядку цивільного судочинства - повинні мати однаковий тотожний номер справи, проте з така позиція заявника відводу суперечить принципу унікальності номеру судової справи, встановленому пунктом 4 Розділу VI «Реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її руху» Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду».

За викладеного, з огляду на те, що обставин, які відповідно до вимог статей 36 та 37 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для відводу судді не встановлено, суд дійшов висновку про те, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 34, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Третяка О.Г. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області А.О.Титов