Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1882/20 Головуючий у 1-й інст. Васильчук Л. Й.
Категорія 55 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,
суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/1882/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 м. Новоград-Волинський Житомирської області, треті особи : приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Лінкевич Броніслав Адамович, Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2020 року про відмову у відкритті провадження в справі, постановлену під головуванням судді Васильчук Л.Й.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Після його звільнення із Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16 серпня 2019 року його було притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у розмірі 43085 грн. 13 коп.

В подальшому йому стало відомо, що приватним нотаріусом Новоград- Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Лінкевич Б.А. 31 березня 2020 року вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь військової частини НОМЕР_1 43085 грн. 13 коп. в рахунок відшкодування спричиненої шкоди, а також 431 грн. витрат за вчинення виконавчого напису.

Позивач зазначає, що при вчиненні даного виконавчого напису приватним нотаріусом не були дотримані вимоги законодавства, а саме: не перевірено безспірність даної заборгованості. Окрім того, приватному нотаріусу не був наданий наказ командира ВЧ НОМЕР_1 про притягнення до його матеріальної відповідальності. ОСОБА_1 зазначає, що цей наказ не був направлений також й на його адресу. Жодних листів чи повідомлень з вимогою сплатити зазначені кошти відповідач йому не направляв.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 березня 2020 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевич Б.А. та зареєстроаний в реєстрі за №334.

Ухвалою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29 травня 2020 року відмовлено у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що між сторонами виник спір щодо відшкодування збитків, завданих державі під час проходження ним військової служби, й дана справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Однак, поза увагою суду залишилась та обставина, що він звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, й у разі задоволення цих позовних вимог відповідач нестиме цивільну відповідальність за незаконно вчинений нотаріусом виконавчий напис. Незалежно від правового статусу сторін даний спір є цивільно-правовим й розглядається за правилами цивільного судочинства.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їхні права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Водночас, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис про стягнення з нього коштів в рахунок вішкодування матеріальної шкоди. При цьому, позивач посилається на порушення свого приватного права внаслідок недотримання вимог законодавства, яке регламентує порядок вчинення виконавчого напису.

Отже, спірні правовідносини є цивільно-правовими й та обставина, що виконавчий напис вчинений з метою відшкодування шкоди, завданої під час проходження військової служби, не перетворює спір на публічно-правовий.

Таким чином, суд прийшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження.

Враховуючи вищезазначене, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,379,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2020 року, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: