Справа № 456/404/19
Провадження № 2/456/157/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки і піклування Стрийської міської ради, служба у справах дітей Шевченківського району Львівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Стрийської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком,

в с т а н о в и в :

04.02.2019 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Обґрунтування позовних вимог: 03.03.2012 вони з відповідачем зареєстрували шлюб та почали жити по АДРЕСА_1 , у квартирі матері відповідача. Зазначила, що з ними проживала її донька від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої помер у 2008 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 , у даному шлюбі, у них народився син ОСОБА_5 . Після народження сина, їхні відносини почали поступово погіршуватись, оскільки відповідач матеріально їх не забезпечував, не давав можливості брати участь у вихованні дитини та погрожував відправити її у психіатричну лікарню. В силу даних обставин, вона звільнилась з роботи та переїхала з донькою проживати до своєї матері у м. Львів. Звернула увагу, що всупереч її волі, відповідач залишив проживати сина у себе вдома в м. Стрию, вона у свою чергу прийняла умови відповідача та бачилась з сином на вихідних, оберігаючи дітей від скандалів. Вказала, що вона постійно забезпечувала сина продуктами харчування, одягом, предметами побутового вжитку, дбала про його духовний, моральний та освітній розвиток. Влітку 2018 року відповідач почав перешкоджати їй у спілкуванні з сином та почав вимагати кошти на його утримання. За час зимових канікул вона бачилась з сином один раз. Звернула увагу, що відповідач почав негативно налаштовувати сина проти неї та подав позов про розірвання шлюбу. Вважає, що в інтересах дитини краще проживати з матір`ю, оскільки вона працевлаштована, має стабільний дохід та належні умови проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Наведені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з нею.

11.04.2019 відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 .

Обґрунтування позовних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_1 від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_5 . 08.02.2019 рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ним та позивачем розірвано. З часу народження сина їхня сім`я проживала в 3-х кімнатній квартирі по АДРЕСА_3 , яка належить на праві спільної часткової власності йому та його матері. Зазначив, що на момент народження сина, відповідач вже мала дитину від першого шлюбу та материнських почуттів до маленького сина не виявляла, не брала його на руки, не виходила з ним гуляти та не відвідувала дитячого лікаря. З серпня 2014 року позивач винайняла квартиру по АДРЕСА_4 , де проживала разом з донькою, протягом двох років та категорично відмовлялась, щоб він з сином переїхав до неї. Весь цей період позивач практично не бачилась із сином, ніколи не проявляла бажання з ним зустрітися, незважаючи на його неодноразові прохання повернутися до дитини, для того щоб він відчував, що у нього є мама. Наприкінці 2016 року позивач все-таки погодилась повернутися жити у квартиру по АДРЕСА_3 , проте з умовою, що в кімнаті буде стояти замок, для того, щоб син не заважав їй спати, а старшій доньці робити уроки. В 2017 році позивач разом з донькою ОСОБА_4 , 2005 р.н., остаточно переїхала жити до м. Львова, а він із сином залишилися в м. Стрию. Звернув увагу, що він разом із сином неодноразово їздили провідувати позивача, проте таким зустрічам остання не була рада. Син ОСОБА_5 проживає разом із ним та має окрему кімнату, дитина забезпечена всім необхідним. Звернув увагу, що після його звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, позивач в свою чергу звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Пояснення сторін по справі та інших учасників процесу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , будучи допитаною судом в якості свідка, на підставі ст. 92 ЦПК України повідомила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі разом з відповідачем, починаючи з 2011 року по 2018 рік. ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5 . До народження сина вони винаймали квартиру, а потім переїхали жити до матері відповідача. Звернула увагу, що з матір`ю відповідача у неї виникали непорозуміння та конфлікти, через релігійні вірування. Окрім цього, мати відповідача наполягала, щоб вона виходила на роботу та не сиділа в декреті по догляду за дитиною. Згодом вона влаштувалась на роботу на ТзОВ «Леоні», всю заробітну плату вона витрачала на потреби сім`ї, а чоловік коштів ніяких не давав. Зазначила, що з ними проживала її донька від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої помер у 2008 році. У червні 2014 року відповідач вигнав її з дому та сказав, щоб вона поверталась жити до м. Львів, однак пробувши в матері близько місяця, вона разом з донькою повернулась в м. Стрий, орендувала квартиру та почала знову працювати на ТзОВ «Леоні». Згодом вони з відповідачем примирились та він разом з сином почав приходити до неї, вони разом гуляли та проводили час до 2016 року. Пізніше вона влаштувалась працювати контролером ПАТ Львівгаз «Стрийське УЕГГ» та переїхала жити до відповідача і його матері, після чого у них почались конфлікти. В березні 2017 року вона, разом з донькою переїхала жити у м. Львів та влаштувалась на роботу, на підприємство «Фуджікура». З квітня 2019 року відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином та погрожує. Син просить її не приїжджати, оскільки після їх зустрічей відповідач з матір`ю його сварять. Звернула увагу, що відповідач не пустив сина з нею, коли вона переїхала жити до м. Львів, однак спочатку, де б вона не працювала та не проживала, завжди бачила сина. У 2018 році відповідач разом з сином поїхав на море, а коли повернувся, то вигнав її з квартири та сказав, що має іншу жінку. Вона неодноразово зверталась в орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області про те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною. В квітні 2019 року вона останній раз бачила сина, за місцем його проживання не приїжджає, оскільки відповідач їй погрожував, а дитину наказував за спілкування з нею. Звернула увагу, що вона є власником Ѕ частини квартири по АДРЕСА_5 та може надати синові належні умови для проживання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , будучи допитаним судом в якості свідка, на підставі ст. 92 ЦПК України повідомив, що від шлюбу з позивачем у 2011 році у них народився син ОСОБА_5 . Спочатку у них було все гаразд, але згодом почались конфлікти, оскільки позивач не хотіла відвідувати його матір, яка проживала окремо. Згодом вони переїхали жити до його матері. Звернув увагу, що на вихідні дні позивач разом з донькою їздила до м. Львів. В серпні 2014 року позивач почала шукати іншого чоловіка, до неї приходили СМС від інших чоловіків. Пізніше позивач з донькою на два тижні переїхала жити до м. Львів, він в свою чергу телефонував до неї та просив повернутися. Згодом позивач повернулася в м. Стрий, він щодня до неї приходив, приносив їду. У 2016 році орендна плата зросла і вона повернулась до нього. В 2017 році, її дочка від першого шлюбу побилась у школі і позивач вирішила переїхати з нею у м. Львів. Сина з собою вона не хотіла брати та обіцяла, що повернеться. З лютого 2019 року вона перестала приїздити до сина, дитиною повністю опікується він, возить на відпочинок, матеріально забезпечує. Коли позивач востаннє приїздила, то забрала сина погуляти, через деякий час вона передзвонила та повідомила, що син хоче їхати з нею до м. Львів, однак дитина в трубку кричала, що не хоче цього. Син втік від матері та переніс психологічний стрес. Після цих подій, в дитячій поліклініці йому поставили діагноз «психологічний невроз». Сина проти матері він ніколи не намовляв. Він їздив з дитиною до позивача у м. Львів, просив її взяти сина на кілька годин до себе, однак вона відмовилась. Син постійно запитував, чому матір не приїжджає. На неї жодного впливу його матір немає, жодних погроз від нього вона не отримувала. Щодо інтересів дитини, пояснив, що вони живуть у трьохкімнатній квартирі, в нього, сина та його матері окремі кімнати. Кімната сина облаштована всім необхідним. Дитина навчається в 2 класі, СЗШ №10. Він працює у ПАТ «Львівгаз», отримує заробітну плату в розмірі 5000, 00 грн. щомісячно. Зважаючи на те, що син категорично не має бажання спілкуватись з матір`ю та бачити її, та прив`язаний до нього, вважає, що в інтересах дитини буде краще проживати з ним.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області Кухар З.Р. в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримала, щодо задоволення зустрічного позову заперечила. Пояснила, що в грудні 2018 року до виконавчого комітету Стрийської міської ради звернулися сторони щодо визначення місця проживання дитини. Було проведено бесіду з батьками та опрацьовано всі необхідні документи. Ними було проведено обстеження житлових умов відповідача, за наслідками якого складено акт. На момент обстеження в квартирі був неприємний запах, у зв`язку з тим, що в квартирі є морські свинки. На засіданні комісії вони слухали пояснення батьків та проводили до того з ними бесіди. Малолітній ОСОБА_5 хотів, щоб батьки примирилися. Були випадки, коли ОСОБА_1 намагалась зустрітись з дитиною, дзвонила ОСОБА_2 і той погоджувався. Однак, стосунки між сторонами дуже напружені. Ними було скеровано запит в Шевченківську РДА м. Львів, вони обстежили місце проживання позивача та надіслали їм акт, що є всі необхідні умови для проживання дитини з матір`ю. Відповідно до висновку, вони рекомендували визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, щоб не переривати родинні стосунки, оскільки в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ще сестра, яка проживає з матір`ю. У ОСОБА_1 є всі гідні умови для проживання та стабільний дохід. Крім того, вони провели бесіду з малолітнім ОСОБА_5 , який володів термінами невластивими для його віку, зневажливо висловлювався по відношенню до матері, що свідчить про помилки батька у його вихованні. У ОСОБА_2 немає шанобливого ставлення до матері його дитини і саме цього він навчає і сина.

Представник третьої особи служби у справах дітей Шевченківського району Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, однак 16.06.2020 головою Шевченківської районної адміністрації Банах Н. на адресу суду подано клопотання, в якому остання просить справу розглянути у їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, в інтересах дитини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання про те, що вона працює психологом у Львівському обласному дитячому психоневрологічному диспансері. На їхню установу надійшов адвокатський запит адвоката Івануса М.І. про необхідність обстеження дитини, були сформовані запитання і прохання визначити ставлення дитини до батьків. Дитину привели бабуся та батько. Вона самостійно провела обстеження малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевірила його інтелектуальний розвиток, виявила високий рівень тривожності. Дитина сприймає світ, як загрозливий, і небезпечний. Йому було запропоновано намалювати свою сім`ю, однак на малюнку малювати матір дитина відмовилася, оскільки боїться, що вона забере його. Причини такого стану дитини вона не з`ясовувала. В малолітнього ОСОБА_5 позитивне ставлення до батька і бабусі. Розлучення батьків останній сприймає, як трагедію.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання про те, що сторони по справі є її матір`ю та вітчимом, а малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - її рідний брат по матері. Взимку вони з матір`ю приїжджали до вітчима, останній не впустив їх у квартиру, погрожував фізичною розправою та говорив, що така матір сину не потрібна. Коли вони проживали разом, вітчим нормально ставився до неї, однак коли вона щось робила не так, він щипав її. Коли вона навчалась у 6 класі, відповідач та його матір вигнали їх з квартири, а тому вони змушені були переїхати у м. Львів. До подій, поки вітчим їх не вигнав, вони намагались приїжджати постійно до Святослава, щотижня, але брат казав, щоб вони більше не приїжджали, бо його за це постійно наказують. Брата вона любить і дуже скучила за ним.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання про те, що відповідач її колишній зять, у них неприязні відносини. Після народження ОСОБА_5 , відповідач забрав її дочку з дітьми і перевіз до матері. Вони голодували там, коли вона їх не забирала, онучка була в синяках, оскільки відповідач щипав її. Її дочка, ОСОБА_1 проживає у м. Львів з того часу, як відповідач її вигнав. Відповідач неправильно виховує дитину, ОСОБА_5 нецензурно висловлюється до матері. Був випадок, що відповідач загубив сина на морі. Неодноразово дочка з онукою їздили в м. Стрий і намагались зустрітись з ОСОБА_5 , однак відповідач з матір`ю погрожували їм та не впускали у квартиру. Умови для проживання в них хороші, є дві кімнати з всіма необхідними умовами для нормального проживання та розвитку дитини. Дочка працює позмінно, однак вона готова допомагати їй у вихованні дитини.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона працювала разом з матір`ю відповідача ОСОБА_2 , вони спілкуються, вона часто приходить до них у гості. Останній раз матір ОСОБА_5 , вдома у м. Стрий, вона бачила в 2018 році. Малолітнього ОСОБА_5 знає з народження, зараз він проживає з батьком та бабусею. Його мати пішла, коли дитині було 2 роки. Спочатку приїжджала, а потім перестала навідувати хлопчика. Був випадок, що хлопчик стукав у двері кімнати матері, однак вона йому не відчинила. Дитина зараз навчається у 2 класі СЗШ №10. В квартирі створені всі необхідні умови для проживання дитини, він відвідує гуртки. Вона ніколи не чула, щоб батько налаштовував хлопчика проти матері. Позивач постійно змінювала місце праці, за дитиною постійно доглядали батько та бабуся. Дитина не хоче бачитись та проживати з матір`ю, це вона чула від хлопчика особисто.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала показання про те, що відповідач ОСОБА_2 її син, позивач - її колишня невістка, а їхній спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - її онук. Позивач ніде не працювала, а тому дитина для неї була небажаною. Єдиною причиною народити дитину для неї було те, щоб отримати від держави гроші. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , позивач подзвонила вночі і сказала, що їй погано. Вона прибігла до неї у пологове відділення, однак радості від материнства в її очах не побачила. На той час, з ними проживала дочка позивачки від першого шлюбу. Після народження ОСОБА_5 , позивачу стало все не подобатись, почались конфлікти, проклинання. Позивач постійно втікала до матері у м. Львів, залишаючи дитину з ними. У зв`язку з хворобою хребта позивача, вони з сином повністю опікувалися малолітнім ОСОБА_5 . В 2014 році сторони по справі посварились, відповідач поїхала у м. Львів. Через деякий час вона повернулась і пішла жити окремо по АДРЕСА_6 . Син постійно ходив до неї, хотів зберегти сім`ю. Так тривало близько 2 років, пізніше син дізнався, що у позивача є інший чоловік. Позивач ніколи матеріально не допомагала утримувати дитину, хіба купувала одяг. Коли ОСОБА_5 виповнилось 2 роки, вона пішла на пенсію, дитина почала відвідувати дитячий садок, гуртки. З 2014 по 2016 роки позивач взагалі з ними не проживала, в 2016 році позивач знову почала з ними проживати, однак через пів року, вона знову поїхала для матері і з 2017 року на постійній основі живе у м. Львів. В 2018 році онук ОСОБА_5 лежав у лікарні, позивач жодного разу не приїхала до дитини, не провідала сина. Щороку сторони по справі з дітьми їздили на море, син ніколи дружину не бив. В лютому 2019 року позивач виявила самостійне бажання поспілкуватись з сином та погуляти. Коли онук повернувся, кричав, що мати хотіла його забрати з собою. З того часу, у дитини невроз. Коли онук дізнався, що мати хоче забрати його жити до себе, дуже агресивно себе поводив, прокидався вночі та плакав. Вважає, що в їхньому домі для ОСОБА_5 створені всі необхідні умови для виховання на навчання дитини, батько купує для нього все необхідне.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засідання показала, що відповідач ОСОБА_2 - її сусід, відносини між ними добрі. Малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вона бачить щодня, дитина говорить, що з батьком йому добре. Він особисто казав їй, що мама його залишила і не приїжджала до нього. Такого, що позивач приходила до відповідача, стукала у двері, не було. Зі слів батька дитини, матір не приділяє дитині увагу. Одного разу ОСОБА_5 прийшов до її онуків сумним, сказав, що мама обізвала його «дибілом» і після розмови з матір`ю йому дуже важко. Образився, що на свято Миколая вона не передала йому гостинці. Вказані обставини їй відомо зі слів самого ОСОБА_5 .

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи допитаний в судовому засіданні на підставі ст. 171 СК України, в присутності законного представника і психолога СЗШ №10 м. Стрия ОСОБА_12 , показав, що батьки посварилися і він не хоче, щоб мама з ними жила. З батьком йому дуже добре, він купує йому все необхідне. На матір має велику образу. Зокрема, пригадує випадок, коли вона прийшла до нього на змагання з карате, де кричала на нього і ображала. Одного разу вона хотіла його забрати від батька, однак він втік від неї і бачити її не хоче. Раніше вони всі разом їздили на море, однак зараз він їздить на море тільки з батьком. Мати не любила його домашніх тварин, за ними завжди доглядав батько. Батько зробив у квартирі ремонт, а бабуся подарувала йому письмовий стіл. У нього є все необхідне для навчання. Маму він не бачив давно, а проживати хоче тільки з батьком.

Психолог ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент дачі пояснень поводив себе розковано та спокійно. З дитиною займаються, в нього великий словниковий запас, відповіді дорослої людини. На уроках дитина працює, на заняття його приводять батько і бабуся та забирають додому. Від матері він відвик. Свою сім`ю ідентифікує виключно з батьком та бабусею. Коли вона запропонувала йому намалювати свою сім`ю, він категорично відмовився малювати маму, оскільки вона ображала його. Якщо суд вирішить місце проживання дитини з матір`ю, хлопчик це може сприйняти болюче і це негативно може вплинути на його психологічний стан.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що працює в Стрийській СШ №10 та є класоводом 2-Б класу, де навчається ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В школу дитину записала бабуся. На підготовку його приводили батько або бабуся, зі школи забирає батько. Дитина була життєрадісна, активна, з навчанням проблем не було. Емоційно дитина змінилась, коли між батьками розпочались конфлікти. ОСОБА_5 став роздратованим. За весь період навчання дитини, матір вона бачила двічі, коли ОСОБА_5 був у 1 класі. Мати цікавилась, чи син забезпечений, та чи є потреба в чомусь. Останні півтора року вона позивача ОСОБА_1 в школі не бачила. Їй відомо, що дитина проживає з батьком, а тому, коли матір приходила до школи вона дзвонила відповідачу, однак давала матері можливість поспілкуватись з сином. ОСОБА_5 , коли бачив маму, ховався від неї, не хотів бачитись з нею. Вважає, що батьки не повинні втягувати дитину у конфлікт, який між ними виник. У випадку, якщо суд визначить місце проживання дитини з матір`ю зміна середовища для дитини може негативно вплинути на її емоційний стан. Йому може бути складно адаптуватись до нового середовища і для нього це може бути психологічною травмою.

Суть відзиву на позовну заяву та письмових пояснень учасників процесу.

08.05.2019 відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову ОСОБА_1 до нього про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю відмовити. Зазначив, що 03.03.2012 між ним та позивачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08.02.2019 рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ними розірвано. Вказав, що з часу народження дитини мати не хотіла брати участь у його догляді та вихованні, постійно залишала сина на нього та його матір, натомість сама з своєю донькою ОСОБА_4 , 2005 року народження, від першого шлюбу виїздила до м. Львів. Згодом позивач винайняла квартиру в м. Стрию та переїхала з донькою жити окремо він них, а на неодноразові прохання повернутися та проживати разом, не реагувала. В 2017 році позивач, разом з донькою переїхали жити до м. Львів та приїжджала навідуватись до сина дуже рідко, і спілкуватись з сином не хотіла. Звернув увагу, що він не погоджується із висновком про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженим рішенням Виконавчого комітету Стрийської міської ради № 33 від 20.02.2019 з матір`ю, оскільки працівники служби у справах дітей Виконавчого комітету Стрийської міської ради підійшли формально до своїх обов`язків, а відтак не вивчили досконало ситуацію про умови проживання дитини, які є набагато кращими, ніж запропоновані матір`ю, не провели бесіду з іншими членами сім`ї, зокрема бабусею дитини, яка приймає безпосередню участь у його вихованні, не опитали класного керівника школи, в якій навчається дитина, сімейного лікаря. Крім того, працівниками відділу у справах дітей не було залучено до проведення бесід з батьками та самою дитиною спеціаліста-психолога, який має відповідний фаховий рівень і може надати психологічний висновок, оскільки у штаті відділу у справах дітей такий спеціаліст відсутній. Також працівниками відділу у справах дітей не було вивчено графіку роботи обох батьків, а відтак не встановлено та не враховано, хто має найбільш сприятливі умови для прийняття участі у вихованні та розвитку дитини. За таких обставин, він змушений був звернутися за психодіагностичним обстеженням сина до Львівського обласного дитячого психоневрологічного диспансеру. Відтак, 25.03.2019 практичним психологом диспансеру ОСОБА_6 було проведено обстеження ОСОБА_14 , за наслідками якого підготовлено відповідний висновок, в якому зазначено, що при обстеженні хлопчика відмічено негативне ставлення до матері, відчуття по відношенню до неї страху, злості, агресії та переслідування, а відтак страх того, що мати може забрати його до себе. Натомість дитина проявляє позитивну прив`язаність до батька, а відтак і бажання проживати разом з ним.

24.09.2019 на адресу суду в.о. голови Шевченківської районної адміністрації Костяк О. подано письмове пояснення, в якому останній просить рішення по справі прийняти на підставі наявних в матеріалах справи доказів, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

13.03.2020 на адресу суду ОСОБА_1 подано заяву, в якій остання зазначає, що в 2017 році вона змушена була покинути м. Стрий через постійні скандали з чоловіком. Незважаючи на це, вона продовжувала матеріально забезпечувати сина, приїздила до нього завжди, коли мала вільний від роботи час. На даний час відповідач ОСОБА_2 погрожує їй фізичною розправою, у випадку, якщо побачить її у м. Стрий.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитаної як свідка на підставі ст. 92 ЦПК України, представника позивача, які позов підтримали, відповідача, допитаного, як свідка на підставі ст. 92 ЦПК України та його представника, які заперечили щодо задоволення позову, представника третьої особи, яка просить визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, показання свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком слід задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №44, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, 03.03.2012 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб /Т.1 а.с. 7/.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.02.2019, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано /Т.1 а.с. 62/.

У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №610, виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /Т.1 а.с. 8/.

З пояснень сторін та свідків по справі встановлено, що з 2017 року позивач ОСОБА_1 разом з дочкою від першого шлюбу переїхали проживати у м. Львів, залишивши сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати з батьком. Сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який хоче проживати виключно з батьком в м. Стрий Львівської області.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони й піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Умовами ч.1 ст.ст. 14,15 СК України передбачено, що здійснення сімейних прав та обов`язків є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

У частині першій статті 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до статті 160 СК Сімейного кодексу України, право батьків на визначення місця проживання дитини: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За приписами частин першої-третьої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду по справі №310/3195/18 від 29.07.2020.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України» вказано, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Отже, судові органи держави зобов`язані прийняти усіх можливих заходів, передбачених законодавством Держави для вирішення спору між батьками дитини з урахуванням насамперед інтересів дитини та на захист її прав.

Докази, надані позивачем ОСОБА_1 , які відхилені судом та не дають підстав для задоволення позовних вимог про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, мотиви їх відхилення.

До матеріалів позовної заяви позивачем ОСОБА_1 долучено наступні докази:

-довідку ОСББ «Друкар» №1 від 02.01.2019, яка видана ОСОБА_1 про те, що вона дійсно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , окрім неї у вказаному помешканні прописані: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 /Т.1 а.с. 9/;

-довідку про доходи від 23.11.2018, відповідно до якої ОСОБА_1 працює у ТзОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів», займає посаду оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок, її заробітна плата за період з травня 2018 року по жовтень 2018 складає 59 546, 23 грн. /Т.1 а.с. 10/; факт працевлаштування позивача також підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_3 , копію якої позивачем долучено до матеріалів справи/Т.1 а.с. 11-12/;

-характеристику, яка видана уповноваженою особою « Фуджікура Аутомотів Україна Львів » Гринда І.Ф. про те, що ОСОБА_1 працює на вказаному підприємстві з 15.03.2017 року. Сумлінно виконує свої обов`язки та не порушує трудової дисципліни. Товариська в колективі, не була помічена у конфліктах, спиртних напоїв не вживає. Зарекомендувала себе, як хороший та відповідальний працівник /Т.1 а.с. 13/.

-довідку №177 від 29.01.2019, яка видана КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» про те, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку не перебуває /Т.1 а.с. 14/.

-медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯХХ №714961, відповідно до якої у ОСОБА_1 психіатричних протипоказань не виявлено, довідка дійсна до 16.06.2021 /Т.1 а.с. 15/.

-акт обстеження умов проживання від 16.01.2019, відповідно до якого, на підставі листа служби у справах дітей Стрийського району, комісією проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_5 , яким встановлено, що умови проживання є належними; для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є окреме ліжко (диван), письмовий стіл для навчання; в кімнаті також буде проживати сестра ОСОБА_4 , для якої є окреме ліжко (диван); результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дитину: матір має бажання, щоб ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав разом з нею, для цього існують відповідні умови /Т.1 а.с. 16-17/.

Долучені позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви докази не є безумовною підставою вважати, що місце проживання малолітньої дитини слід визначити з нею, такі докази не дають суду достатніх підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Положеннями ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), забезпечпечено дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган.

З цією метою в ході судового засідання була заслухана думка малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в присутності психолога та законного представника, висловив своє бажання проживати виключно з батьком.

Окрім цього, суд приймає до уваги показання свідків, допитаних судом в ході розгляду справи, оскільки їхні показання відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та логічними, підстав не довіряти показанням зазначених свідків у суду немає, які зокрема пояснили:

-свідок ОСОБА_6 , котра є психологом, в судовому засіданні показала, що обстежувала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час обстеження було встановлено, що хлопчик боїться, що мати його забере, на малюнку зображати маму не захотів, до батька і бабусі у нього позитивне ставлення;

-свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 з 2018 року не живе з сином, а проживає у м. Львів. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив їй особисто, що після розмов з мамою йому дуже важко, одного разу вона не впустила його в кімнату, зачинивши перед ним двері. Батько та бабуся хлопчика створили йому належні умови для виховання та навчання, дитина дуже любить їх;

-свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розказував їй особисто, що мама його залишила, а тому він хоче проживати з батьком, вона неодноразово його ображала. З 2018 року ОСОБА_1 за місцем проживання сина свідок не бачила. Батько з бабусею належним чином піклуються про ОСОБА_5 ;

-свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що з початку 2017 року позивач ОСОБА_1 не проживає з сином. Коли у 2018 році ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 лежав у лікарні, мати не приїхала до нього жодного разу. Одного разу вона намагалась забрати дитину, однак онук втік. Після цього в нього виявили невроз, і він вночі прокидався та плакав. До матері він налаштований агресивно. Позивач ніколи матеріально не утримувала дитину, все необхідне купував батько разом з нею;

-свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що за період навчання ОСОБА_5 в школі, маму хлопчика вона бачила двічі, коли той навчався в 1 класі. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , коли бачив маму ховався, не хотів з нею бачитись. Вважає, що зміна середовища для дитини може негативно вплинути на його емоційний стан, йому буде складно адаптуватись до нового середовища і для нього це може бути психологічною травмою.

Показання свідків ОСОБА_7 , яка є дочкою позивача від першого шлюбу та ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача про те, що позивача ОСОБА_2 виганяв з дому і тому вона змушена була переїхати у м. Львів, а після переїзду неодноразово приїздила на вихідних до сина, однак відповідач не впускав їх у квартиру не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не впливають на висновки суду про те, що місце проживання малолітнього ОСОБА_5 слід визначити з батьком. Такі показання свідчать лише про неприязні відносини між батьками та конфлікт, який існує між ними.

Крім того, вказані показання спростовуються і тим фактом, що мати, яка тривалий час не бачилася з сином, і якій відповідач перешкоджає у спілкуванні, не долучила жодного доказу, який би підтверджував її звернення до уповноваженого органу з питань вирішення спору про участь у вихованні дитини.

Суд не бере до уваги висновок виконавчого комітету Стрийської міської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю, зважаючи на наступне.

Відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вивчення даного питання працівниками служби у справах дітей проведено бесіди з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та сином ОСОБА_5 , обстежено умови проживання, опрацьовано всі надані документи та встановлено наступне: з подружжям ОСОБА_17 з кожним окремо проводились бесіди щодо спільної участі у вихованні та утриманні дитини. ОСОБА_1 заперечує щодо проживання дитини з батьком ОСОБА_2 , оскільки любить свого сина ОСОБА_5 і робить все можливе, щоб його забезпечити. Вивчивши надані документи, поспілкувавшись з батьками дитини, з метою захисту інтересів дитини, з урахуванням рівних прав і обов`язків матері та батька стосовно дитини, керуючись принципом 6 Декларації прав дитини, ст.ст. 160, 161 СК України, п.72 Постанови КМУ №866 від 01.10.2008 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», беручи до уваги те, що малолітній ОСОБА_5 довший час проживає разом з батьком ОСОБА_2 , але не переривалися стосунки з матір`ю ОСОБА_1 , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , за умови завершення дитиною навчального року в м. Стрию та для зміцнення стосунків з матір`ю ОСОБА_1 та сприяння з боку батька дитини, із правом виїзду з сином ОСОБА_5 у вихідні дні та в канікулярний час до місця проживання матері у м. Львів /Т.1 а.с. 73-74/.

Суд вважає, що висновок органу опіки про визначення місця проживання дитини з матір`ю, не відповідає фактичним обставинам справи, встановленим в судовому засіданні і не спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Так, у частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Так, у вказаному висновку, виконавчий комітет Стрийської міської ради керується принципом 6 Декларації прав дитини та вказує, що стосунки матері і дитини не повинні перериватися, а тому вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Однак, виконавчим комітетом Стрийської міської ради не взято до уваги те, що Декларація прав дитини, не є міжнародним договором, не має в Україні виключно обов`язкового характеру, не встановлює презумпцій у відносинах батьків і дітей. Крім того, орган опіки та піклування прийшов до помилкового висновку, що відносини між матір`ю та сином не переривались, оскільки показаннями допитаних в судовому засіданні свідків встановлено, що ОСОБА_1 в м. Стрий не проживає з 2018 року; класовод малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні зазначила, що мама хлопчика приходила в школу тільки два рази, коли дитина навчалась ще в першому класі; малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні висловив категоричну думку щодо проживання разом з матір`ю, натомість висловив категоричне бажання проживати разом з батьком. Сама ж позивач в судовому засіданні не заперечила, що з сином разом не проживає з 2018 року.

Крім того, суд вважає, що органом опіки та піклування Стрийської міської ради не у повному обсязі з`ясовано всі фактичні обставини справи, оскільки не допитано бабусю малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка від його народження проживає разом з ним та допомагає батьку піклуватись та виховувати дитину.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що зазначений висновок не відповідає як інтересам малолітньої дитини, так і вимогам Закону, а тому до уваги такий не бере.

Таким чином, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд, виходячи з віку та статі дитини, зважаючи на думку дитини, вважає, що проживання дитини з батьком забезпечить їй більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток, тому місце проживання дитини слід визначити разом з батьком.

Суд відзначає, що залишення дитини проживати із батьком не розлучає дитину із матір`ю, яка без жодних перешкод вправі бачитися та спілкуватися з дитиною, та брати участь у її вихованні, тому в цьому випадку порушення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року відсутнє.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами, які дають підстави для задоволення зустрічного позову та висновку суду про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 .

В справі «Цаунеґґер проти Німеччини» (§ 60) Європейський суд зазначив, що, спільною відправною точкою для рішень більшості держав-членів, погоджено те, що рішення щодо присудження опіки мають ґрунтуватися на найкращих інтересах дитини. Палата Лордів , наприклад, у своєму рішенні від 04 липня 1996 року вичерпно заперечила презумпцію чи принцип «переваги матері» в питаннях опіки. Більше того, він підкреслив, що перевага маленької дитини бути зі своєю матір`ю стала лише однією з багатьох конкуруючих обставин і що вона не була переважаючою (див. справу «М.Л. проти Великобританії», заява № 35705/97, 20 березня 2001 р.).

Рада Європи декілька разів засуджувала нерівне ставлення до батьків і наголошувала на тому, що роль батька щодо дітей необхідно краще визнавати і належно цінувати. Наприклад, у своїй Постанові 2079 (2015) щодо «Рівності і спільної батьківської відповідальності: роль батька» Парламентська Асамблея наголосила на важливості «подолання гендерних стереотипів щодо ролей, які приписуються жінкам і чоловікам у сім`ї» як «відображення соціологічних змін, що відбулися впродовж останніх п`ятдесяти років з огляду на організацію приватної сфери і сім`ї».

Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Стаття 8 Конвенції включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року та у справі «Фуска проти Румунії» від 13 липня 2010 року).

Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №215/4452/16-ц від 18.03.2019, залишаючи без змін постанову апеляційного суду прямо зазначив, що презумпція на користь матері в справах щодо дітей, яка покладена в основу негативного для батька дитини рішення місцевого суду, не підтверджується на рівні ООН, що випливає з Декларації або прецедентної практики ЄСПЛ, а також не відповідає позиції Ради Європи та більшості держав - членів Ради Європи. При цьому ВС/КЦС послався, зокрема, на рішення ЄСПЛ в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), де Суд наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Серед фактів та обставин, що обумовили прийняття саме такого рішення, Верховний Суд навів такі: - дитина певний час проживала з матір`ю, проте з 05 вересня 2016 року проживає разом з батьком; - дитина виявила свою прихильність до батька, пояснив, що мати він любить, проте бажає проживати з батьком, у розмові з психологом, так і в судових засіданнях в судах першої та апеляційної інстанцій наголошував, що з батьком йому проживати комфортніше та зручніше, а з мамою він бажає проводити час та спілкування у вихідні дні; - батько дитини характеризується позитивно, його дохід за останні шість місяців складає 23 118,43 грн; - відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, складеного службою у справах дітей, умови проживання сина у батька задовільні, будинок охайний, чистий, у дитини є своя кімната, стіл, стілець, одяг, комп`ютер; - спеціалістом служби у справах дітей в ході бесіди з дитиною встановлено, що хлопчик емоційно прив`язаний до батька, дослухається його думки, батько користується у дитини авторитетом, протягом року хлопчик думку не змінив, бажає проживати з батьком. Вік і рівень розвитку хлопчика дозволяють йому усвідомлено висловити свою думку стосовно питання визначення місця проживання. Отже, Судом було встановлено, що проживання сина з батьком відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи, що також відповідає нормі статті 161 СК України, згідно якої під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановилено, що як батько, так і мати дитини, належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються в побуті та на роботі, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами.

Кожна із сторін має самостійний дохід, який може забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та навчання.

Встановлено, що матеріально-побутові умови та рівень комфорту, які може забезпечити дитині мати, істотно не відрізняються від умов, які на даний час надає дитині батько.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини.

В судовому засіданні встановлено, що батько користується у малолітнього сина повагою та авторитетом. Про авторитет матері хлопчик під час надання пояснень у суді відповіді не надав, навпаки, вказав, що мати його покинула, проте він не проти спілкуватися з нею, але проживати разом бажає з батьком.

ОСОБА_5 виявив свою прихильність до батька, пояснив, що мати він любить, проте бажає проживати з батьком, дослухається його думки.

Також судом враховано, що після розірвання шлюбу, ОСОБА_5 тривалий час, близько трьох років проживає з батьком.

Суд вважає, що об`єктивними обставинами, які свідчать про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання його батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , є те, що останній є матеріально забезпечений, забезпечений житлом з нормальними соціально-побутовими умовами, піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, розвиток її особистості, забезпечує сина достатнім харчуванням, одягом, взуттям, часто відвідує школу, в якій навчається син, спілкується з класоводом та цікавиться розвитком сина. Крім того, школа, яку відвідує його син, знаходиться поруч з місцем проживання відповідача.

Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах:

-свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №610, виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, згідно якого батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /Т.1 а.с. 8, 60/;

-довідці КП «Світанок» №1596 від 03.12.2019, згідно якої ОСОБА_2 дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом з матір`ю ОСОБА_10 , 1952 р.н. та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 24.01.1997 /Т.1 а.с. 61, 64/.

-довідці №5 від 02.05.2019, виданої начальником відділу кадрів ПАТ «Львівгаз», про те, що ОСОБА_2 дійсно працює у ПАТ «Львівгаз» з 07.09.2004 по теперішній час слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування 3 розряду групи по роботі з боржниками Стрийської дільниці служби експлуатації систем газопостачання Стрийського відділення Управління експлуатації /Т.1 а.с. 95/.

-довідці про доходи №952 від 21.12.2018, з якої вбачається, що ОСОБА_2 з 07.09.2004 працює в ПАТ «Львівгаз», на основному місці роботи, загальна сума доходу за період з 01.06.2018 по 30.11.2018 становить 35 939, 12 грн., що свідчить про стабільний дохід ОСОБА_2 /Т.1 а.с. 91/;

-психодіагностичному обстеженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного 25.03.2019 практичним психологом Львівського обласного дитячого психоневрологічного диспансера ОСОБА_6 , з якого вбачається, що під час обстеження хлопчик контактує охоче, говіркий, орієнтований задовільно. Відмічаються порушення уваги по органічному типу. Обсяг знань та уявлень достатній. Відмічаються порушення уваги по органічному типу. Інтелектуальний розвиток, загалом, відповідає віковій нормі (IQ=102б) за тестом Векслера. В поведінці збудливий, тривожний, емоційно лабільний, інфантильний, розгальмований. За методикою Р. Теммл, В. Амен, М. Доркі виявляється високий рівень особистісної тривожності (57%). Під час обстеження відмічається виражено негативне ставлення хлопчика по відношенню до матері. Відмовився її малювати в малюнку сім`ї. Хлопчик говорить про те, що відчуває по відношенню до неї страх, злість, відмічається страх агресії та переслідування з боку матері, хлопчик боїться, що матір його забере. По відношенню до батька відмічається позитивна прив`язаність, хлопчик говорить, що хоче жити з батьком. За методикою Рене Жиля, хлопчик на користь матері 3 вибори, на користь батька 15 виборів, на користь бабусі (татової матері) 6 виборів, що підтверджує позитивну прив`язаність хлопчика по відношенню до батька /Т.1 а.с. 63/.

-акті обстеження умов проживання, відповідно до якого головним спеціалістом служби у справах дітей виконкому Стрийської міської ради Гошовською Л.М., головним спеціалістом-юристом служби у справах дітей виконкому Стрийської міської ради Кухар З.Р., на підставі заяви ОСОБА_2 , проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Для виховання та розвитку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 створено такі умови: дитина проживає в окремій кімнаті, де має спальне місце, місце для відпочинку та достатньо місця для ігор. Хлопчик забезпечений посезонним одягом і взуттям, відповідно до віку, засобами. Має у користуванні комп`ютер, мобільний телефон, планшет. Стосунки між батько ОСОБА_2 , його матір`ю ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доброзичливі, дружні /Т.1 а.с. 98/.

-довідці начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, яка складена в присутності працівників служби у справах дітей виконкому Стрийської міської ради: начальника - Ковалишин Н.І., головних спеціалістів - Форіної Т.Я. , Гошовської Л.М. та головного спеціаліста-юриста Кухар З.Р. про те, що 03.01.2019 в кабінеті служби у справах дітей з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено бесіду щодо його проживання з матір`ю ОСОБА_1 розповів про те, що гнівається на маму через постійні сварки з батьком. Пам`ятає, як мама ображала його в той час, коли вони проживали разом. Розповів про візит мами до школи, де вона сварилась з вчителем. На питання про те, чи хоче він проживати з мамою у м. Львів, відповів, що ні, але продовжувати бачитись з мамою у вихідні дні бажає. Дитина була б задоволена, якби батьки помирились /Т.1 а.с. 104/.

-характеристиці учня 1-Б класу СЗШ І-ІІІ ст. м. Стрия Львівської області ОСОБА_3 , з якої вбачається, що хлопчик проживає з батьком ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_10 в трьохкімнатній квартирі по АДРЕСА_7 . Умови проживання добрі. ОСОБА_5 має окрему кімнату, окреме ліжко, стіл для занять, сезонний одяг, є необхідне шкільне приладдя. Батько та бабуся приділяють належну увагу вихованню ОСОБА_5 : цікавляться навчанням, допомагають досягти успіху, приймають активну участь у житті класу, надають допомогу вчителю, по черзі приводять та забирають дитину зі школи /Т.1 а.с. 100/;

-характеристиці на працівника Стрийського УЕГГ ОСОБА_2 , з якої вбачається, що останній до своїх обов`язків відноситься добросовісно, із сторони керівництва зауважень немає. Був нагороджений грамотою за високі показники в роботі. ОСОБА_2 є гарним сім`янином і батьком, виховує сина ОСОБА_5 , якому приділяє весь вільний від роботи час, оздоровляє сина влітку на морі /Т.1 а.с. 101/;

-довідці лікаря-психіатра Стрийської міської поліклініки Бурлака І.Я. від 08.05.2019, відповідно до якої ОСОБА_2 на обліку в лікаря-психіатра не знаходиться /Т.1 а.с. 112/;

-показаннях свідка ОСОБА_6 , котра є психологом, і в судовому засіданні показала, що під час обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено, що хлопчик боїться, що мати його забере, на малюнку зображати маму не захотів, до батька і бабусі у нього позитивне ставлення;

-показаннях свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , яким особисто зі слів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відомо, що мама його залишила, а тому він хоче проживати з батьком, вона неодноразово його ображала, коли вони проживали разом. Вважають, що зміна середовища для дитини може негативно вплинути на його емоційний стан, йому буде складно адаптуватись до нового середовища і для нього це може бути психологічною травмою.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 з ним, суд враховує той факт, що дитина тривалий час, з народження і останні три роки проживає з батьком та бабусею, які створили всі необхідні умови проживання та навчання; дитина виявила свою прихильність до батька, пояснивши, що мати покинула його та проживає окремо, син не бажає проживати з матір`ю і даючи пояснення в судовому засіданні чітко ствердив, що бажає проживати з батьком, якого любить; батько дитини характеризується позитивно, його дохід є достатнім для забезпечення необхідних умов проживання та навчання дитини; умови проживання сина у батька задовільні, квартира охайна, чиста, у дитини є своя кімната, стіл, стілець, одяг, телефон, планшет; в ході бесіди з дитиною встановлено, що хлопчик емоційно прив`язаний до батька, дослухається його думки, батько користується у дитини авторитетом. Вік і рівень розвитку хлопчика дозволяють йому усвідомлено висловити свою думку стосовно питання визначення місця проживання.

Аналізуючи сукупність вказаних вище обставин, суд враховує при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан дитини, бажання ОСОБА_5 проживати з батьком, тривалість часу, протягом якого позивач не спілкується з дитиною, той факт, що її утриманням та вихованням займається батько, як виключну обставину, що характеризує поведінку матері неповнолітньої дитини. Поряд з цим, суд враховує, що за період проживання дитини із батьком, останній самостійно забезпечував всі життєві потреби неповнолітнього сина, піклувався про нього, забезпечує його розвиток та навчання, а тому вважає, за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що проживання сина з батьком відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Висновки суду за результатами позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Виходячи із обставин справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування дитини з обома батьками, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, уваги і турботи батьків, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також ураховуючи особливу прихильність малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до батька, його бажання проживати з ним, що суд покладає в основу прийнятого рішення, приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини з батьком.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки і піклування Стрийської міської ради, служба у справах дітей Шевченківського району Львівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Стрийської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком задоволити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 768, 40 грн. сплаченого ним судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення

виготовлено 31.08.2020.

Суддя В. Л. Бучківська