У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ про відмову в забезпеченні позову /

28 серпня 2020 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Жовноватюк В.С., розглянувши адвоката Осипенко Вадима Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 400 000,00 грн.

Одночасно з поданням позовної заяви заявник просить суд в порядку забезпечення вищевказаного накласти арешт на житловий будинок садибного типу , який розташований за адресою : АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер : :03:002:0008 .

Вирішуючи дану заяву за наведеними в ній підставами, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості, яку просить стягнути з відповідача позивач складає 400 000,00 грн. Проте, вартість житлового будинку та земельної ділянки , на які заявник просить суд накласти арешт , останнім у заяві про забезпечення позову не зазначено, документів про оцінку вартості вказаних об`єктів нерухомості до заяви не долучено.

За таких обставин, суд не може визначити адекватність заходу забезпечення позову, про який просить заявник, та його відповідність вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Крім того, за викладеними обставинами заява є необгрунтованою в частині існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення вищезазначеного позову.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для забезпечення позову відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви адвоката Осипенко Вадима Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.С. Жовноватюк