Справа № 707/2-1006/2011
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Готри Т.Ю., Куштана Б.П.,

з участю секретаря: Чучки Н.В.

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Виконавчий комітет Мукачівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 березня 2011 року у складі судді Куропятник О.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що його матері ОСОБА_3 та його дядькові ОСОБА_4 дозволено перебудову житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з аварійністю будови. Провівши перебудову, мати та дядько не зареєстрували будівлю у встановленому законом порядку. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли. На час смерті матері позивач доглядав її, так як остання була хвора та немічна. ОСОБА_1 постійно користується домоволодінням, доглядає за ним та несе витрати по його утриманню. З врахуванням наведеного позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 березня 2011 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 березня 2011 року та відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд вирішив питання про її права та обов`язки. Вона на той час була неповнолітньою, а її права та інтереси ніхто не представляв і до справи не залучав. Зокрема, зазначено, що згідно оскаржуваного рішення ОСОБА_1 успадкував домоволодіння за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 матір`ю ОСОБА_5 . Станом на день її смерті разом з нею був зареєстрований та проживав другий її син - ОСОБА_6 (батько апелянта), який фактично вступив в управління і володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько та брат позивача ОСОБА_6 помер, на момент смерті її батька вона була неповнолітня, а тому вважається такою, що прийняла за ним спадщину. Крім того, позивачем не подано належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених вимог, а також, доказів, які свідчать про неможливість оформлення спадщини безпосередньо нотаріусом та відсутність інших спадкоємців.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 , її представник ОСОБА_7 , підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_8 заперечив подану апеляційну скаргу, просить апеляційне провадження у даній справі закрити, оскільки апелянтом не доведено, що оскаржуваним рішенням порушено її законні права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, його представника, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачаєтьсязгідно рішення № 186 МВК від 12.06.1964 р. «Про індивідуальне будівництво та відведення земельних ділянок під будівництво» дозволено перебудову житлового будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , у зв`язку з аварійністю будови, що підтверджується повідомленням КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 2099 від 24.11.2010 року.

Технічний паспорт на житловий дім індивідуального житлового фонду АДРЕСА_2 , реєстровий номер 2042, виданий на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_4

ОСОБА_9 згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 12.08.1967 року, одружилась із ОСОБА_10 і змінила прізвище на ОСОБА_11 .

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07.12.1971 року, свідоцтвом про одруження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 від 12.08.1967 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін (доповнень) № 8 від 01 грудня 2010 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15.09.1997 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статей 4, 5 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Пред`являючи даний позов, ОСОБА_1 в якості відповідача зазначив виконавчий комітет Мукачівської міської ради. Інших осіб, в порядку ст. 33 ЦПК України, в редакції чинній на момент розгляду справи, судом першої інстанції до справи у якості співвідповідачів не залучалося.

Як роз`яснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_5 спадкоємцем першої черги є також і ОСОБА_6 , який є сином спадкодавця та батьком апелянта, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 12.06.2019 року №6. та свідоцтвом про народження ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, в редакції чинній на момент відкриття спадщини за померлою ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько апелянта та брат позивача ОСОБА_6 помер. Його спадкоємцями були діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (апелянт), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На день смерті свого батька апелянт ОСОБА_2 була неповнолітня.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. (ч.4 ст. 1268 ЦК України).

Суд першої інстанції не врахував вищевказані фактичні обставини справи та вимоги закону, і помилково дійшов висновків про відсутність інших спадкоємців, крім позивача.

Таким чином, апелянт ОСОБА_2 , яка була неповнолітня на момент смерті свого батька та на час ухвалення судом першої інстанції рішення, має майнові інтереси щодо спірного домоволодіння, а відтак саме вона, в особі її законних представників або представників органу опіки та піклування, а не виконавчий комітет Мукачівської міської ради повинен бути відповідачем по даній справі. Апелянт до участі у справі не залучався, а оскаржуваним рішенням порушено її законні права на спадкування частини спірного майна.

З врахуванням наведеного необґрунтованими є посилання представника позивача про недоведеність порушення прав апелянта та закриття з цих підстав апеляційного провадження.

Як передбачено п.4 ч.3. ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Таким чином, даний позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови у його задоволенні.

При цьому в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів у порядку ст. 51 ЦПК України, а відтак, виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 374 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, та ухвалити по даній справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, що не перешкоджає позивачу звернутися з новим позовом, правильно визначивши суб`єктний склад сторін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено 495 грн. судового збору, дана сума підлягає стягненню з позивача на користь апелянта.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішенняя Мукачівського міськрайонного суду від 29 березня 2011 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 495 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: