Справа № 301/1188/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Бобіта Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ КБ "ПриватБанк" звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 19.01.2011 року в сумі 135421,56 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачка ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала із АТ КБ «ПриватБанк» заяву б/н від 19.01.2011 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між ОСОБА_1 та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір).

Відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 5000 грн.

Відповідно до п.п. 1.1.2.5.-1.1.2.7., 2.1.1.5.5.-2.1.1.5.7., 2.1.1.12.2. Умов та правил надання банківських послуг в редакції від 06.03.2010 року (далі - Умови), ОСОБА_1 зобов`язувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; за користування кредитом при наявності пільгового періоду сплачувати відсотки по пільговій відсотковій ставці (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції.

Пунктами 1.1.5.20., 1.1.5.25., 2.1.1.7.6. Умов передбачено обов`язок відповідачки при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним карткам, відкритим у валюті USD) +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій; за несвоєчасну оплату послуг, передбачених договором, Умовами і Правилами, сплатити банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Згідно п.1.1.7.3. Умов, карткові рахунки відкриті на невизначений строк за винятком настання умови, викладеної в п.п. 1.1.7.6., 1.1.7.7. Умов. Пунктом 1.1.7.12. Умов також передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, зокрема, надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

ОСОБА_1 не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 31.03.2020 року її борг перед банком становить 334045,78 грн. Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 4126,44 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 328019,34 грн.; пені в сумі 1900 грн.

Просив стягнути з відповідачки борг за кредитним договором в сумі 135421,56 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 4126,44 грн.; заборгованості за відсотками за період з 19.01.2011 року по 31.12.2018 року в сумі 131295,12 грн., а також просив стягнути на свою користь судові витрати по справі у сумі 2102 грн.

Ухвалою Іршавського районного суду від 12.06.2020 року відкрито провадження у справі і призначено справу до судового розгляду на 08.07.2020 року на 09.50 годин.

20 липня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнача частково в сумі 4126,44 грн., що складає заборгованість за тілом кредиту, оскільки це надані їй кошти АТ КБ «ПриватБанк», які вона фактично отримала та використала. В іншій частині позову просила відмовити. Посилається на те, що у заяві-анкеті позичальника від 19 січня 2011 року не зазначена процентна ставка, відсутній строк повернення кредиту (користування ним). Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить крім тіла кредиту стягнути заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Позивач обгрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі, їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.01.2011 року посилається на Витяг з Тарифів обслуговування крелитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на банківському сайті, як невід`ємні частини договору. Проте позивачем не надано доказів, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов відповідачка розуміла і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), а також саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові ВСУ від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2020 року по справі №342/180/17 зазначено, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільким Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (19.01.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (31.03.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_1 . Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана стороною і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов приєднання як другої сторони до запропонованого договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17).

25.08.2020 року представник позивача Меркулова В.В. подала відповідь на відзив, згідно якої просила позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі. Посилається на те, що відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідачка ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі, з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачці було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується її власним підписом в заяві. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Тобто в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах і такий було укладено у письмовій формі. Укладення договору таким чином не суперечить чинному законодавству. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її підпис в Заяві. На підставі поданої Заяви відповідачці було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку вона отримала, та мобільний телефон, який ОСОБА_1 вказала в Заяві. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку відповідачці надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування, чим відповідачці забезпечено можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою картки та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль.

Так, тарифи є розміром винагороди за послуги банку і є невід`ємною частиною Договору. Перелік тарифів може змінюватися і доповнятися, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. З моменту оформлення кредитного договору минуло 8 років, відповідачка не зверталася в банк за фактом неправильного нарахування відсотків, що є свідченням того, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування та повністю з ними погодилася. З наданих позивачем матеріалів справи вбачається, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Виходячи з положень ч.1 ст.207 ЦК України, то відсутність підпису відповідачки в Умовах при наявності її письмового свідчення про те, що вона ознайомлена з ними у письмовому вигляді та згідна з Умовами і Тарифами, які разом із Заявою складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що умови укладені поза межами договору та є недопустимими доказами. З наданої суду виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, вона користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів також вбачається, що відповідачка часто сплачувала заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачкою було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача, оскільки правовідносини між сторонами тривають і належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що їй були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього договору і вона вважає їх справедливими по відношенню до себе і в разі незгоди із запропонованими умовами могла відмовитися від укладання такої угоди. Під час підписання договору ОСОБА_1 влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить її підпис. Відповідачка на сьогоднішній день не зверталася до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціювала розірвання договору, більш того активно користувалася карткою, що свідчить про прийняття нею діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідачки є необгрунтованими. Надані позивачем документи підтверджують також чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідачки до банку з метою подальшого укладення договору.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання позов підтримав, просив такий задовольнити, розглянути справу без його участі (а.с. 53).

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу по суті без їх участі з урахуванням поданого відзиву на позов (а.с. 94, 96, 107, 108).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 19.01.2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Розміру кредитного ліміту вказана анкета-заява не містить. Згідно відзиву відповідачки, розмір наданого їй кредиту становив 1000 грн.

Згідно наявних у матеріалах справи довідках (а.с.15, 16), 30.07.2013 року розмір кредитного ліміту позивачці збільшено до 5000 грн., 24.03.2014 року - зменшено до 4670 грн., 04.06.2014 року - зменшено до 4130 грн., а 16.01.2020 року розмір кредитного ліміту зменшено і такий становив 0,00 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що:

- відповідно до п.п. 1.1.2.5.-1.1.2.7., 2.1.1.5.5.-2.1.1.5.7., 2.1.1.12.2. Умов, ОСОБА_1 зобов`язувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у випадку невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання щодо повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку, а також зобов`язувалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою недопущення виникнення овердрафту; за користування кредитом при наявності пільгового періоду сплачувати відсотки по пільговій відсотковій ставці (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції (а.с. 22 на звороті, 37 на звороті, 40).

- пунктами 1.1.5.20., 1.1.5.25., 2.1.1.7.6. Умов передбачено обов`язок відповідачки при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним карткам, відкритим у валюті USD) +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій; за несвоєчасну оплату послуг, передбачених договором, Умовами і Правилами, сплатити банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (а.с.28 на звороті, 29, 38).

- згідно п.1.1.7.3. Умов, карткові рахунки відкриті на невизначений строк за винятком настання умови, викладеної в п.п. 1.1.7.6., 1.1.7.7. Умов (а.с.29 на звороті). Пунктом 1.1.7.12. Умов також передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.30).

Однак, відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала. Останнє погашення кредитного боргу здійснено 28.02.2018 року у розмірі 1 грн. (а.с.9, 10 на звороті). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 19.01.2011 року станом на 31.03.2020 року становить 334045,78 грн. (а.с.8-9).

Дана сума складається з:

-заборгованості за тілом кредиту у сумі 4126,44 грн.;

-заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 328019,34 грн.;

-пені в сумі 1900 грн.

Разом з тим, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 135421,56 грн., з яких: 4126,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 131295,12 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за період з 19.01.2011 року по 31.12.2018 року.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Вимоги про стягнення відсотків за весь період виникнення простроченої заборгованості, а також вимоги про стягнення пені позивачем не пред`явлено.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачка позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором б/н від 19.01.2011 року в частині стягнення тіла кредиту в сумі 4126,44 грн. визнала.

Тому в цій частині суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками в сумі 131295,12 грн. суд виходить з наступного.

Позивач посилається на те, підписала із АТ КБ «ПриватБанк» заяву б/н від 19.01.2011 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між ОСОБА_1 та банком Договір про надання банківських послуг.

На підтвердження позовних вимог банком приєднано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому наявні тарифи обслуговування 4 видів кредитних карток «Універсальна». В матеріалах справи наявний також витяг з Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256.

Однак, із Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських-послуг у ПриватБанку, підписаної ОСОБА_1 19.01.2011 року, у відповідній графі не вбачається, який вид кредитної картки після ознайомлення із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, ОСОБА_1 просила їй надати і в результаті який вид кредитної картки нею було отримано.

Крім того, у Анкеті-заяві від 19.01.2011 року не вказано ні розміру відсоткової ставки, ні розміру неустойки та штрафних санкцій, ні порядку їх нарахування.

Доказів того, що відповідачка на момент підписання анкети-заяви та отримання кредитних коштів була ознайомлена саме з цією редакцією банківських документів до позову не додано.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Проте, у підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві від 19.01.2011 року відсутня вказівка щодо конкретно запропонованої ОСОБА_1 редакції Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів АТ КБ «ПриватБанк», які, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2020 року по справі №342/180/17.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими відсотками за період з 19.01.2011 року по 31.12.2018 року в розмірі 131295,12 грн. задоволенню не підлягають.

Суд також вважає, відповідно до ч.1 та ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідачки в користь АТ КБ "ПриватБанк" 2102 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с. 2).

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 629, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279, 352 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вул.Грушевського, будинок 1Д, ідентифікаційний код - 14360570, заборгованість за кредитним договором б/н від 19 січня 2011 року у сумі 4126 (чотири тисячі сто двадцять шість) гривень 44 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 2102 (дві тисячі сто дві) гривні судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2020 року.

Головуюча : М. О. Пітерських