Справа № 308/8586/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 лютого 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості в сумі 280623,93 гривень. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.09.2008 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником ОСОБА_1 , поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту-поруки № 333/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 50000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, (річний процент -45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 36 місяців, з 05.09.2008 по 04.09.2011.

Зазначає, що згідно з даними карточки платежів по гривневому кредиту за договором кредиту-поруки № 333/1 від 05.09.2008 останній платіж по кредиту був здійснений 28.11.2008 в сумі 3620 грн.

Кредитна заборгованість станом на 10.06.2019 згідно з договором кредиту-поруки № 333/1 від 05.09.2008 складає 280623,93 грн., з яких: по тілу кредиту 48875,19 грн., по відсотках за користування кредитом 231748,74 грн.

Відсотки за користування кредитними коштами (тіло кредиту 48875,19 грн.) за період з 28.11.2008 по 10.06.2019 становлять 3846 днів: 3846 днів * 48875,19 грн. * 45 % / 365 = 231748,74 грн.

Вказує, що відповідач ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання (п. п. 1.1, 2.2, 2.3, договору). Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно з договором кредиту-поруки № 333/1 від 05.09.2008 (п. п. 5.1-5.4) виступили перед спілкою поручителями ОСОБА_1 , не виконали своїх обов`язків, визначених п. п. 5.2-5.3 договору, у зв`язку з чим солідарно з позичальником відповідають перед спілкою за його зобов`язаннями.

Зауважує, що за умовами договору кредиту-поруки № 333/1 від 05.09.2008 (п. 8.1) сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності, а відповідно до п. 5.1 договору поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, збитків у тому числі упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Поручитель поручається також своїм вкладом (у разі наявності) у спілці у повному обсязі та надає спілці право при тримання зазначеного вкладу.

Позичальник ОСОБА_1 та поручителі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були ознайомлені з умовами договору кредиту-поруки № 333/1 від 05.09.2008, а саме п. п. 1.3, 2.2., 2.3., 2.4.,3.2., 4.4.-4.5., 5.1, 8.1, ознайомлені і згідні із умовами надання кредиту, в яких, зокрема, строк позовної давності встановлений тривалістю в десять років, вказані умови підтверджені підписами відповідачів на кожному аркуші вищевказаного договору кредиту-поруки і кожний з відповідачів отримав примірник даного договору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочно рішення не заперечують.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом надіслання повісток рекомендованими поштовими відправленнями, відзив на позовну заяву не подали, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачів, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.09.2008 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та ОСОБА_1 , поручителем ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_3 був укладений договір кредиту-поруки № 333/1 від 05.09.2008, згідно з умовами якого спілка надала ОСОБА_1 кредит у сумі 50000,00 грн. на умовах строковості, звітності, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості (річний процент -45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 36 місяців, з 05.09.2008 по 04.09.2011.

Згідно з п. п. 1.2, 1.3 кредит надається терміном на 36 місяців з 05.09.2008 по 04.09.2011, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних.

У забезпечення виконання вищевказаного договору між позивачем та позичальником, як поручителі, згідно з умовами договору кредиту-поруки № 333/1 від 05.09.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , взяли на себе зобов`язання солідарно з позичальником відповідати в повному обсязі перед позивачем за своєчасне та повне виконання боржником свого обов`язку за договором.

Згідно з п. 5.1 договору кредиту-поруки поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно терміном на десять років з дня укладення договору але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним.

Відповідно до п. 8.1. договору кредиту-поруки сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 10.06.2019 він допустив перед спілкою заборгованість у загальному розмірі 280623,93 грн., з яких: по тілу кредиту 48875,19 грн., по відсотках за користування кредитом 231748,74 грн.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що ОСОБА_4 належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту з відповідача на користь спілки відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 711/6227/14-ц.

Згідно з наданим спілкою розрахунком від 30.10.2019 станом на день закінчення строку договору кредиту-поруки №333/1 від 05.09.2008, тобто станом на 28.11.2008, залишок заборгованості за процентами складає 0 (нуль) грн.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що заборгованість по відсотках станом на 28.11.2008 становить 0 (нуль) гривень, то до стягнення така не підлягає.

Нараховані спілкою проценти поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають.

Таким чином, загальний розмір заборгованості за договором кредиту-поруки становитиме суму 48875,19 грн., з яких: 48875,19 грн. заборгованість по тілу кредиту; 0 (нуль) грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Відповідно до п. 5.1 договору кредиту-поруки №333/1 від 05.09.2008 поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, збитків у тому числі упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним.

Частиною 1ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин, оскільки відповідач ОСОБА_1 , як позичальник за договором, належним чином не виконував свої зобов`язання відповідно до умов договору, внаслідок чого допустив заборгованість по сплаті кредиту та процентів згідно з договором, суд вважає, що з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на користь позивача слід солідарно стягнути 48875,19 грн. заборгованості за договором кредиту-поруки №333/1 від 05.09.2008.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та зважаючи, що при зверненні до суду судовий збір не сплачено, тому суд, вважає за необхідне витрати із сплати судового збору в сумі 1921 грн. (яка підлягала сплаті при зверненні до суду з позовом) стягнути на користь держави зі сторін пропорційно до задоволених вимог. Таки чином з позивача в користь держави слід стягнути 1586,33 грн. судового збору, а з відповідачів в рівних частинах слід стягнути 334,67 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст.13,76,81,89,141,223,258,263-265,273,280-284,289,354,355 ЦПК України, ст. ст.509,526,549,553,554,610-612,625,629,1048-1050,1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , мешканки: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , мешкаця АДРЕСА_2 ) на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» (8800, м. Ужгород, вул. Фединця, 62, , р/р НОМЕР_4 в АТ «А-БАНК», МФО 307770) заборгованість за договором кредиту-поруки №333/1 від 05.09.2008 в розмірі 48875 (сорок вісім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень 19 копійок.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави 334 (триста сорок три) гривні 67 копійок судового збору.

Стягнути з Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» на користь держави 1586 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість) гривень 33 копійки судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов