ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1576/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О., секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У грудні 2017 р. громадянин США ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_5 , позикодавець, кредитор, позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 (далі по тексту - ОСОБА_6 , спадкоємець, відповідач) про стягнення боргу за зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_8 (далі по тексту - ОСОБА_8 , спадкодавець, боржник, позичальник) за договором позики від 19.08.2012 в розмірі 650 000 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 19.08.2012 між позикодавцем ОСОБА_5 та позичальником ОСОБА_8 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти в сумі 75 000 дол. США, які позичальник зобов`язався повернути у строк до ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, не повернувши позивачу позику. Спадкоємцями боржника є його дружина ОСОБА_10 , син ОСОБА_11 та дочка від першого шлюбу ОСОБА_6 , до яких перейшов обов`язок щодо повернення суми боргу за договором позики. З ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було досягнуто домовленості щодо погашення 2/3 частин позики протягом 5 років рівними частинами, а спадкоємець ОСОБА_6 відмовилась виконувати свій обов`язок по поверненню частини боргу.

22.08.2018 ОСОБА_5 подав заяву про зміну (зменшення) розміру позовних вимог, згідно якої просив стягнути з ОСОБА_6 борг за договором позики в сумі 523 640 грн., що є вартістю 1/3 частини одержаної у спадщину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнала пославшись на те, що позивач міг дізнатися про смерть ОСОБА_8 одразу після закінчення строку виконання зобов`язання, а відтак він пропустив визначений законом шестимісячний строк пред`явлення вимог до спадкоємців. Також зазначила, що про укладення її батьком договору позики їй нічого не було відомо і за всіма ознаками договір позики є підробленим, у зв`язку з чим є необхідність у проведенні експертного дослідження почерку і підпису позичальника у договорі і розписці та давності виконання договору позики.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою від 11.12.2017 позов залишено без руху (а.с. 15).

29.12.2017 представником позивача на виконання вимог ухвали надано докази сплати судового збору (а.с. 18, 19-20).

Ухвалою від 09.01.2018 суд (під головуванням судді Цимбал І.К.) відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 05.04.2018 (а.с. 25).

02.03.2018 справу передано до провадження судді Комаревцевої Л.В. та призначено в судове засідання на 05.04.2018 (а.с. 28, 29).

У зв`язку з хворобою судді судове засідання 05.04.2018 не відбулося та було перенесене на 31.05.2018 (а.с. 32).

31.05.2018 представником позивача подано клопотання про витребування копій матеріалів спадкової справи (а.с. 38).

Ухвалою від 31.05.2018 витребувано копії матеріалів спадкової справи та в судовому засіданні оголошено перерву до 22.08.2018 (а.с. 39, 40-41).

02.07.2018 до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_8 (а.с. 46-76).

22.08.2018 представником позивача подано заяву про зміну розміру позовних вимог та звіт про оцінку спадкового майна (а.с. 80, 81-103).

В судовому засіданні 22.08.2018 прийнято до розгляду заяву про зміну розміру позовних вимог та оголошено перерву до 02.10.2018 (а.с. 104).

01.10.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 113).

02.10.2018 від відповідача надійшли клопотання про визнання явки позивача обов`язковою та зобов`язання надати копії документів, що підтверджують його особу, про залучення співвідповідачів, про витребування оригіналів договору позики, розписки та призначення комплексної експертизи, про судовий запит до НБУ (а.с. 127-139).

У зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по іншій справі судове засідання 02.10.2018 не відбулося та було перенесене на 12.10.2018 (а.с. 124, 125).

За клопотанням представника позивача в судовому засіданні 12.10.2018 було оголошено перерву до 19.10.2018 (а.с. 141).

12.10.2018 від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів (ас. 144-146).

01.11.2018 справу передано до провадження судді Трусової Т.О. (а.с. 155).

Ухвалою від 22.12.2018 справу прийнято до провадження судді Трусової Т.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.04.2019 (а.с. 156).

За клопотанням представника позивача судове засіданні 24.04.2019 відкладене на 24.09.2019 (а.с. 165).

22.07.2019 від відповідача надійшло клопотання про зобов`язання відповідача надати докази перебування в Україні на час укладення договору позики (а.с. 168-169).

23.09.2019 від відповідача надійшли клопотання про продовження строку на подання клопотань, про витребування оригіналів договору позики, розписки та призначення комплексної експертизи, про судовий запит до НБУ, про визнання явки позивача обов`язковою та зобов`язання надати копії документів, що підтверджують особу, про залучення співвідповідачів, про зобов`язання відповідача надати докази перебування в Україні на час укладення договору позики, про витребування інших доказів (а.с. К173-194).

В судовому засіданні 24.09.2019 суд вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження, замінив засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням, встановив додаткові строки для подання заяв по суті справи, задовольнив клопотання відповідача про витребування від сторони позивача оригіналів договору позики і розписки та про витребування інформації з Державної прикордонної служби України і з Державної фіскальної служби України, в задоволенні решти клопотань відмовив та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 19.11.2019 (а.с. 206-209, 210-211).

19.11.2019 представником відповідача подано клопотання про витребування з Київської митниці ДФС документів зі зразками підпису спадкодавця (а.с. 214-215).

В підготовчому засіданні 19.11.2019 суд залишив дане клопотання без задоволення з підстав подання його без дотримання визначеного процесуальним законом порядку та порушення встановленого судом строку, оглянув надані представником позивача оригінали договору позики та розписки позичальника та постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначення справи до розгляду по суті в судовому засіданні 26.03.2020 (а.с. 217-218).

26.03.2020 за клопотаннями сторін та у зв`язку з введеними в Україні карантинними обмеженнями розгляд справи відкладено на 05.08.2020 (а.с. 221, 222, 223).

05.08.2020 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 26.10.2020 (а.с. 228, 232).

19.08.2020 від Державної прикордонної служби України надійшло повідомлення про неможливість надання інформації про перетин позивачем кордону у зв`язку зі спливом визначеного строку її зберігання (а.с. 238).

26.08.2020 від Державної фіскальної служби України надійшло повідомлення про неможливість надання інформації про декларування позивачем іноземної валюти у зв`язку з тим, що питання декларування не відноситься до повноважень органів державної фіскальної служби (а.с. 240-241).

26.10.2020 до суду з`явився представник позивача, який наполягав на розгляді справи, подавши відповідну заяву.

Водночас відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване поганим самопочуттям.

Зважаючи на те, що справа тривалий час перебуває в провадженні суду, позиція відповідача викладена у відзиві, неявка сторони відповідача є повторною, жодних доказів на підтвердження причин нез`явлення представником відповідача не надано, а відповідач взагалі не повідомила суд про причини своєї неявки, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторони відповідача.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка суду, норми права та мотиви їх застосування.

Предметом розгляду цієї справи є вимоги громадянина США ОСОБА_5 про стягнення зі спадкоємця боргу за зобов`язаннями спадкодавця, які виникли на підставі договору позики.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано договір позики (Договор займа (беспроцентного) від 19.08.2012, згідно з умовами якого позикодавець ОСОБА_5 передає позичальнику ОСОБА_8 у власність грошові кошти в розмірі 75 000 дол. США (а.с. 7).

У пункті 1.2. договору зазначено, що факт передання коштів підтверджується розпискою позичальника.

За умовами пунктів 1.4., 1.7. договору позичальник зобов`язується повернути позику у валюті договору (доларах США) одноразовим платежем у строк до 30.11.2015.

Розпискою ОСОБА_8 від вказаної дати підтверджується факт одержання від ОСОБА_5 грошових коштів в розмірі 75 000 дол. США (а.с. 11).

Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже з огляду на реальний характер договору позики письмова форма такого договору та розписка позивальника є належними доказами факту передачі грошової суми позичальнику.

За приписами частини 1 статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис про смерть № 6998 від 22.04.2014 (ас. 51).

Зобов`язання за договором позики ОСОБА_8 не виконав, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки померлого. Доказів, які б підтверджували протилежне, стороною відповідача не надано. На розписці немає написів, які б свідчили про часткове чи повне виконання спадкодавцем позикових зобов`язань.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

За змістом положень цивільного законодавства у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця за винятком тих з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов`язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб`єктам.

Позикові зобов`язання не є зобов`язаннями, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а отже вони входять до складу спадщини на загальних підставах.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

З матеріалів спадкової справи № 14-2014, відкритої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карповою Н.М., вбачається, що спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 є його дочка - відповідач ОСОБА_6 (на час подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_10 та неповнолітній син ОСОБА_11 .

Стаття1281 ЦК України визначає, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Судом установлено, що 17.10.2016 представник позивача адвокат Шевченко М.В. подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Карповій Н.М. вимогу до спадкоємців ОСОБА_8 .

Доказів, які б свідчили про те, що до вказаної дати спадкоємці ОСОБА_8 повідомляли позивача про відкриття спадщини, суду не надано. Також відсутні докази регулярного спілкування позикодавця з позичальником чи наявності між ними близьких відносин.

Зважаючи на викладене та ураховуючи, що позивач є громадянином США і проживає за межами України, суд визнає переконливими доводи позову про те, що про смерть ОСОБА_8 він дізнався випадково.

Та обставина, що строк вимоги за договором позики настав 30.11.2015, не розцінюється судом як доказ того, що позивач міг раніше дізнатись про смерть позичальника, оскільки пред`явлення вимоги до боржника є правом, а не обов`язком кредитора, а загальний строк позовної давності становить 3 роки.

Отже ураховуючи, що вимога позивача до спадкоємців боржника була пред`явлена до спливу одного року від настання строку вимоги (виконання зобов`язань за договором позики), суд відхиляє доводи відповідача про пропущення визначеного законом строку пред`явлення вимоги.

Згідно з нормою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

З викладених у позовній заяві пояснень вбачається, що дружина та син спадкодавця не оспорюють факт укладення між позивачем та спадкодавцем договору позики, наявність на момент його смерті невиконаних грошових зобов`язань за даним договором та свій обов`язок як спадкоємців повернути позичені кошти.

Натомість відповідач ОСОБА_6 заперечує факт отримання спадкодавцем позики стверджуючи, що її батько договір позики не укладав і кошти не отримував, а метою подання даного позову є позбавлення її спадщини.

Частиною 1 статті 1051 ЦК України встановлено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Водночас слід зазначити, що частина 2 статті 1051 ЦК України містить положення, відповідно до яких безгрошовість позики (якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі) не може підтверджуватись показаннями свідків.

За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

З огляду на зміст заперечень відповідача, належним доказом наведених нею обставин міг бути висновок почеркознавчої експертизи.

З метою встановлення належності підпису та почерку позичальника у договорі позики і у розписці та давності виконання даних документів відповідачем неодноразово заявлялись клопотання про призначення експертизи.

Оскільки почеркознавча експертиза полягає у порівнянні підпису та почерку особи в об`єкті дослідження з вільними (умовно-вільними, експериментальними) зразками підпису та почерку цієї особи, в розпорядження експерта слід подати такі зразки, без яких провести експертизу неможливо.

Позичальник помер, а тому під час проведення почеркознавчої експертизи предметом дослідження можуть бути лише вільні зразки його підпису та почерку.

Незважаючи на те, що суд з метою виконання завдань цивільного судочинства, сприяючи відповідачу у реалізації прав на подання доказів, перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та встановив додаткові строки для подання заяв по суті справи, стороною відповідача не було надано вільних зразків почерку та підпису спадкодавця, а клопотання про витребування судом документів зі зразками підпису спадкодавця було подано з пропущенням встановленого судом строку та з порушенням порядку, визначеного статтею 84 ЦПК України.

Також не було надано зразків, необхідних для проведення експертизи давності документів, визначених Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз (Додаток 2 до Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 у редакції Наказу від 20.12.2012 № 1950/5).

З огляду на вказане, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи.

Що стосується посилань ОСОБА_3 на відсутність доказів перебування позивача в Україні на момент укладення договору позики та доказів декларування ним ввезення на територію України валюти, то слід зазначити, що вказані обставини самі по собі не є достатніми доказами недостовірності договору позики.

За клопотанням відповідача суд витребовував відповідну інформацію від державних органів, однак за повідомленням Державної прикордонної служби України строк зберігання інформації про перетин кордону у 2012 р. вже сплив, а Державна фіскальна служба України повідомила, що не є володільцем інформації про декларування валюти громадянами, які в`їжджають в Україну.

Правом на подання клопотання про витребування інформації про декларування відповідачем валюти від належного володільця такої інформації відповідач не скористалась.

За таких обставин суд визнає безпідставними доводи відповідача щодо безгрошовості договору позики і покладає в обґрунтування рішення надані позивачем письмовий договір позики та розписку позичальника, оригінали яких були надані на вимогу суду, вважаючи доведеним факт укладення договору позики та передання позивачем спадкодавцю визначеної у договорі грошової суми.

Відповідно до частини 1 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними.

Відповідач ОСОБА_6 , дружина її батька ОСОБА_10 та син ОСОБА_11 є спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_8 , а тому мають рівні права на отримання спадкового майна та, відповідно, і обов`язки щодо сплати боргів спадкодавця мають нести в рівних частинах.

Судом установлено, що об`єктом спадкування після смерті ОСОБА_8 є чотирикімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , Ѕ частина якої належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2001, а іншу Ѕ частину він успадкував після смерті батька ОСОБА_14 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Згідно з наданим позивачем звітом про незалежну оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_15 , ринкова вартість вищевказаної квартири станом на 06.08.2018складає 1 570 920 грн. (а.с. 81-103).

На вказану дату офіційний курс гривні щодо долара США становив 27,428922 грн., а відтак розмір невиконаних зобов`язань спадкодавця перевищує вартість майна, що перейшла у спадщину.

Отже на підставі оцінки наведених сторонами аргументів і наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 боргу за зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_8 за договором позики від 19.08.2012 в межах вартості майна, одержаного у спадщину (1/3 частини вищевказаної квартири), що становить 523 640 грн.

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 5 236,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 , громадянин США, паспорт громадянина США № НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) борг за зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_8 за договором позики від 19.08.2012 в розмірі 523 640 гривень та судовий збір в розмірі 5 236 гривень 40 копійок, а усього 528 876 (п`ятсот двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: