Провадження № 4-с/756/72/20
У Х В А Л А

17 лютого 2020 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Мушкетик І.В.,

скаржника - ОСОБА_1 ,

представника скаржника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорного Володимира Вікторовича, заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

Заявник через свого представника звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця в частині здійснення розрахунку аліментів неправомірними та такими, що не відповідають вимогам ст. 195 СК України та зобов`язати здійснити перерахунок розміру аліментів.

В обґрунтування зазначених вимог заявник посилається на те, що у провадженні Шевченківського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2873, виданого 08.06.2005, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 .

За вказаним виконавчим листом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/ 4 частини заробітку і всіх доходів щомісячно, починаючи стягнення з 21.04.2005 р. до досягнення дочки повноліття.

16 липня 2019 року державним виконавцем Чорним В.В. здійснено розрахунок заборгованості за аліментами та складено довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якої сума доходу скаржника від провадження підприємницької діяльності за період з 2013 по 2018 роки складає 3 401 701,00 грн.

Заявник стверджує, що вказана сума - це оборот від підприємницької діяльності і не є його заробітком (доходом).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС м. Києві як суб`єкт господарської діяльності. З 01.05.2013 по теперішній час застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Обрана ставка єдиного податку - 2 група, 20% до розміру мінімальної заробітної плати.

Проте державним виконавцем Чорним В.В. до уваги не взято спрощену систему оподаткування всупереч вимогам ст. 195 СК України та розрахунок заборгованості по аліментам проведено, не виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Державний виконавець Шевченківського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Чорний В.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлялася належним чином.

Стягувач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву, у якій просила відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи норму вказаної статті, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі учасників справи, які не з`явилися.

Суд, заслухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні Шевченківського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2873, виданого 08.06.2005, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 .

За вказаним виконавчим листом № 2-2873 від 08 червня 2005 року Оболонським районним судом м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку і всіх доходів щомісячно, починаючи стягнення з 21.04.2005 р. до досягнення дочки повноліття.

16 липня 2019 року державним виконавцем Чорним В.В. здійснено розрахунок заборгованості за аліментами та складено довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка розрахована на підставі повідомлення ДФС України за змістом якого встановлено, і відповідно до поданих декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця сума доходу від провадження підприємницької діяльності складає: 2013 рік - 104 600,00 грн; 2014 рік - 215 960,00 грн; 2015 рік - 443 572,00 грн; 2016 рік - 936 452,00 грн; 2017 рік - 941 230,00 грн; 2018 рік - 759 887,00 грн. Загальна сума заборгованості - 3 401 701,00 грн.

У листі Головного управління ДФС у м. Києві від 03 липня 2019 року № 17155/9/26-15-13-14-18 зазначено, що згідно інформації, наявної в ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС м. Києві як суб`єкт господарської діяльності. З 01.05.2013 року по теперішній час застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Обрана ставка єдиного податку - 2 група, 20 % до розміру мінімальної заробітної плати».

Згідно з ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

З урахуванням вищенаведеної норми судом вбачається, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, що становить загальну суму 3 401 701,00 грн, є неправомірним.

Частиною 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку і (доходу) здійснюється в порядку ст. 195 СК України.

Відповідно до роз`яснень Державної податкової адміністрації України, наведених у листі від 07 жовтня 2010 року № 1178/6/17-0410: «Відповідно до статті 14 Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» (у редакції Указу Президента України від 28 червня 1999 року № 746/99) фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку у щоквартальних звітах вказують суму, фактично отриману на розрахунковий рахунок та (або) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Чистий дохід платників фіксованого або єдиного податку не визначається, оскільки оподаткування доходу таких платників здійснюється за ставками, розмір яких встановлюється відповідними місцевими радами незалежно від видів підприємницької діяльності та територіального розташування місць торгівлі. Визначення чистого доходу суб`єктів спрощеної системи оподаткування (фіксований, єдиний податки) можливе лише у разі внесення змін до податкового законодавства щодо відображення такими платниками податків сум чистого доходу у своїй звітності.

Згідно роз`яснень Державної фіскальної служби України, викладених у листі від 11 листопада 2015 року № 10480/П/99-99-17-02-02-14 «Державна фіскальна служба України повідомляє, що платники єдиного податку першої і другої груп ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного за підсумками робочого дня відображення отриманих доходів (п.п. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 ПКУ). Таким чином, для фізичних осіб - підприємців на спрощеній системі оподаткування ПКУ не передбачено визначення чистого доходу.

Судом вбачається, що чинним законодавством не передбачено визначення чистого доходу (заробітної плати) для фізичних осіб-підприємців, що перебувають на спрощеній системі оподаткування, а ч. 2 ст. 195 СК України передбачає, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості Шевченківського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 16 липня 2019 року, він проведений з порушенням вимог ч. 2 ст. 195 СК України, а відтак вимоги скаржника є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4-5, 12-13, 81, 447-453 ЦПК України, на підставі ст. 18, 19, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорного Володимира Вікторовича щодо розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 23388395 в частині здійснення розрахунку таким, що не відповідає вимогам ст. 195 СК України

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорного Володимира Вікторовича здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 23388395, починаючи з 01.05.2013 у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника в м. Київ.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.В. Белоконна