П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року м. Київ

справа № 756/3133/19

провадження № 22-ц/824/6069/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року у складі судді Жука М.В., повний текст складений 10.12.2019 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року позивач ТОВ «Веллфін» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua.

12 лютого 2016 року відповідач ОСОБА_1 , у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку, оформила заявку для отримання позики, на підставі якої між ТОВ «Веллфін» та відповідачкою укладено договір позики № 11633 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 1 500 грн. на умовах строковості зі сплатою процентів за користування кредитом.

Позивач належним чином виконав умови договору позики, в той час як ОСОБА_1 отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останньої утворилась заборгованість в розмірі 64 421 грн., яку товариство і просила стягнути з неї.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ОСОБА_1 пояснила, що вона ніколи не укладала електронний договір позики з ТОВ «Веллфін», а також не отримувала від цього товариства грошові кошти в борг.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Веллфін».

В апеляційній скарзі ТОВ «Веллфін» просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач посилається на те, що 12 лютого 2016 року відповідач оформила заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів заявки, отже таким чином, між сторонами було укладено договір позики в електронній формі. Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, а також фото останнього. Роздруківка з офіційного веб-сайту позивача додавалася до позовної заяви. Разом з тим, як зазначив апелянт, з тексту оскаржуваного рішення не слідує, що відповідач якимось чином заперечувала факт заповнення такої заявки, з зазначенням в ній всіх своїх ідентифікуючих даних. Надані до суду першої інстанції Правила надання позики, що передбачають порядок укладення договору із застосуванням одноразового ідентифікатора; копія заявки на отримання позики, а також договір позики, судом взагалі не розглянуті та до уваги не взяті.

Отже, позивач вказує, що ним до суду було надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору позики, а відповідачем, в свою чергу, не надано належних та допустимих доказів відсутності заборгованості перед ТОВ «Веллфін».

Щодо реєстрації мобільного номера телефону відповідача, товариство зауважує, що чинне законодавство України не передбачає обов`язку реєстрації сім-карти мобільного зв`язку фізичної особи, що проживає на території України. Однак, вказаний у заявці номер телефону зареєстрований за відповідачем і надавався нею особисто.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Веллфін» без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач зазначає, що не здійснювала оформлення заявки для отримання позики на офіційному веб-сайті апелянта. Роздруківка заявки для отримання позики, надана позивачем, не є допустимим та достовірним доказом того, що саме відповідач здійснювала її оформлення. Більше десяти полів заявки містять недостовірні дані щодо особи відповідача.

ОСОБА_1 стверджує, що не вчиняла жодних дій щодо укладення договору позики, та ТОВ «Веллфін» не було надано доказів фактичного підписання договору позики з відповідачем, зокрема доказів обміну електронними повідомленнями.

Крім того, відповідач посилається на те, що ніколи не отримувала від апелянта грошових коштів, в тому числі на картковий рахунок в «Bank Pivdennyi», оскільки не має рахунків в цьому банку.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В апеляційній скарзі апелянт просить розглядати справу за участю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Клопотання ТОВ «Веллфін» про розгляд справи з викликом сторін не підлягає задоволенню, оскільки ціна позову становить 64 421 грн., що є меншою сумою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 1,2 та 4 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 12 лютого 2016 року на веб-сайті ТОВ «Веллфін» особою, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 оформлено заявку на одержання позики та укладено договір позики № 11633 в електронній формі на суму 1 500 грн.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення між ТОВ «Веллфін» і ОСОБА_1 договору позики позивачем надано копію її електронної заяви з особистого кабінету на сайті товариства (а.с.20-25), а також копію договору позики № 11633 від 12 лютого 2016 року (а.с.26-30).

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.5 вказаного договору позикодавець зобов`язується надати позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 1 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору. Строк дії договору 18 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 18 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем. Нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п.1.2 цього договору; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з п.4.1, 4.2, 5.1, 6.3 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Рішення про погодження чи відмову в наданні позики приймається товариством на підставі наданої заявником в електронній формі заявки на отримання позики та будь-якої додаткової інформації, наданої заявником. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС- повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики.

За змістом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно вимог ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.( ст. 207 ЦК України)

При цьому, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики).

Відповідно до ст. 3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики) електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, в порушення вказаних вимог закону ТОВ «Веллфін» не надано належних доказів на підтвердження укладення між товариством і ОСОБА_1 договору позики та отримання нею коштів у позику.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що адреса реєстрації, яка вказана у договорі позики та заявці на отримання позики є відмінною від фактичного місця реєстрації та проживання відповідача.

Так, згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 18 липня 2006 року (а.с. 61), тоді як у заявці та договорі адресою проживання заявника указано: АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення ТОВ «Платежі Онлайн», 12 лютого 2016 року через систему платежів «Platon» успішно проведено видачу займу у розмірі 1 500 грн. на картку НОМЕР_1 банку BANK PIVDENNYI на ім`я ОСОБА_1 (а.с 33).

Однак, зі змісту листа ПАТ АБ «Південний» від 09 квітня 2019 року вбачається, що поточні та карткові рахунки на ім`я ОСОБА_1 у банку не відкривались (а.с. 85).

У листі ПрАТ "Київстар" від 26 квітня 2019 року зазначено, що телефонний номер НОМЕР_2 , який було вказано у заявці, за ОСОБА_1 не зареєстрований (а.с. 75).

Також вбачається, що у заявці місцем роботи заявника указано ЗАО ЧК Борис.

Крім того, місцезнаходженням ІР адресу 176:124.229.20, з якого було заповнено заявку, є м. Рівне (а.с. 60).

Разом з тим, згідно довідки ТОВ «Інститут проблеми захисту конкуренції» від 17 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_1 працює в цьому товаристві з 08 листопада 2006 року і у період з 08 лютого 2016 року по 12 лютого 2016 року (включно) перебувала на робочому місці (а.с. 90).

Більш того, як доречно зауважив суд першої інстанції, має місце візуальна розбіжність фотознімку особи, якою 12 лютого 2016 року на веб-сайті ТОВ «Веллфін» від імені ОСОБА_1 заповнено заявку на одержання позики, та фотознімком у паспорті ОСОБА_1 (а.с. 20-25, 86, 87).

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено факту існування договірних зобов`язань між ним та відповідачем, оскільки персональні данні відповідача ОСОБА_1 були використані іншою особою, грошові кошти від ТОВ «Веллфін» в позику вона не отримувала.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, правильно визначив характер існуючих між сторонами спірних правовідносин та дійшов обґрунтовано висновку про безпідставність позовних вимог ТОВ «ВЕЛЛФІН», у зв`язку з чим правомірно відмовив у їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність ухваленого рішення не впливають.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: