Справа № 136/1854/19
провадження № 2/136/554/19
РІШЕННЯ

іменем України

"13" лютого 2020 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність тим, що вона, ОСОБА_1 , є власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 приходиться їй колишнім зятем, місце проживання якого було зареєстроване у належному їй житловому будинку. Шлюб між дітьми розірвано, у зв`язку із чим з 2017 року відповідач не проживає за зареєстрованою адресою проживання, не несе жодних зобов`язань щодо утримання майна, тому позивач вважає, що останній втратив право на користування належним їй житлом. Оскільки відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає їй як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна, вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 12.11.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5), ОСОБА_1 являється власником житлового будинку із відповідними господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 .

Як убачається із записів Домової книги на вищевказане домоволодіння (а.с.8 9), у належному позивачеві житловому будинку було зареєстроване 15.09.2015 місце проживання відповідача ОСОБА_2

За відомостями органу місцевого самоврядування (а.с.7), ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак проживає по ОСОБА_3 , 4 АДРЕСА_2 в м. Липовець з 2017 року по даний час.

Судом встановлено, що відповідач приходиться позивачеві колишнім зятем, оскільки за рішенням Липовецького районного суду від 16.01.2019 шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування належним їй житловим будинком.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселився у спірний будинок в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Ураховуючи вищенаведене, суд вважає позов обґрунтованим, отож наявні правові підстави для задоволення даного позову.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст.2, 12, 13, 76, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768, 40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Т. Кривенко