Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1456/20

Номер провадження: 6/511/62/20

"31" серпня 2020 р. Роздільнянський районний суд Одеської області Гринчак С. І. , розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису нотаріуса, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» про заміну стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» () її правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Пушкінська, будинок 36, офіс 308, ) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 173, виданого 28.02.2012 року приватним нотаріусом Кондратюк В.С. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивували тим, що 28.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк ВС. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №173, яким, серед іншого, запропоновано звернути стягнення на квартиру, АДРЕСА_1 , а саме за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири номер АДРЕСА_1 , запропоновано задовольнити вимоги Публічного Акціонерного Товариства "ДЕЛЬТА-БАНК" код ЄДРПОУ - 34047020, відповідно до Іпотечного договору №1-495/2ФКВІП-07 від 13.11.2007 року, заборгованість по платежу за ним виникла з 01.07.2010 по 19.01.2012 року і складає: загальна сума заборгованості - 1311337,75 грн., та 9990,00 грн., за вчинення виконавчого напису.03.03.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 173, виданого 28.02.2012 року приватним нотаріусом Кондратюк В.С., що здійснюється і по цей час. 21.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236, згідно пункту 1 Договору, Банк відступає Новому кредитору належні Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 67 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , за кредитним договором № 1-495/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року, іпотечним договором № 1- 495/ZOKBin~07 від 13.11.2007 року, договором поруки № l-495/ZOHOP-07 від 13.11.2007 року. На підставі викладеного заявник просить суд замінити Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» () її правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Пушкінська, будинок 36, офіс 308, ) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 173, виданого 28.02.2012 року приватним нотаріусом Кондратюк В.С. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі витягу автоматизованої системи документообігу Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.08.2020 року для розгляду справи призначено головуючого суддю Гринчак С.І.

31.08.2020 року на запит суду в порядку ч.5ст.187 ЦПК України надійшли відомості з органу реєстрації місця проживання про зареєстроване місце проживання відповідача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1-495/ФКВІП-07 ( а.с. 5-6)

13.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 1-495/ФКВІП-07 ( а.с. 8-9)

30.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку. ( а.с.10-13)

28.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк ВС. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №173, яким, серед іншого, запропоновано звернути стягнення на квартиру, АДРЕСА_1 , а саме за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири номер АДРЕСА_1 , запропоновано задовольнити вимоги Публічного Акціонерного Товариства "ДЕЛЬТА-БАНК" код ЄДРПОУ - 34047020, відповідно до Іпотечного договору №1-495/2ФКВІП-07 від 13.11.2007 року, заборгованість по платежу за ним виникла з 01.07.2010 по 19.01.2012 року і складає: загальна сума заборгованості - 1311337,75 грн., та 9990,00 грн., за вчинення виконавчого напису. (а.с.15-16)

03.03.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 173, виданого 28.02.2012 року приватним нотаріусом Кондратюк В.С., що здійснюється і по цей час. ( а.с.17)

21.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236, згідно пункту 1 Договору, Банк відступає Новому кредитору належні Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 67 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , за кредитним договором № 1-495/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року, іпотечним договором № 1- 495/ZOKBin~07 від 13.11.2007 року, договором поруки № l-495/ZOHOP-07 від 13.11.2007 року. ( а.с. 19-23)

Як вбачається з матеріалів справи, заміна сторони стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» здійснюється у виконавчому провадженні №61450271 щодо примусового виконання виконавчого напису №177 від 28.02.2012 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С., а не примусовому виконанні рішення, ухваленого судом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 вказаного Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 вказаного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).

Так, розділом VI ЦПК України визначено процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Нормами статті 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Разом з тим, норми КАС України за аналогією із нормами ЦПК України також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Отже нормами ЦПК та ГПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 379 КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/117.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

А відтак, суд приходить до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 173, виданого 28.02.2012 року приватним нотаріусом Кондратюк В.С. повинна розглядатися за правилами адміністративного судочинства, що виключає її розгляд в порядку ЦПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

На підставі п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вважаю за необхідне заявнику відмовити у відкритті провадження по цій справі.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, ст. ст. 12, 15 Закону України "Про виконавче провадження", суд,

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису нотаріуса, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ССуддя: С. І. Гринчак