РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

25.08.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна, що застосований постановою АА 827446 державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Київ про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 16.01.2017 року та вилучити відповідний запис з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обгрунтування вимог вказано, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 позивач прийняла в установлений законом строк, а коли звернулася за оформленням спадщини, а саме видачею свідоцтв про право на спадщину за заповітом, дізналась що відповідно до повідомлення вих. №435/02-14 від 05.03.2019 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 , згідно постанови АА 827446 Державної виконавчої служби у Солом`янському районі м. Києва від 16.01.2007 року. Таким чином, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 , чим порушуються права позивача, як спадкоємця за заповітом.

В судове засідання 25.08.2020 року сторони та треті особи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника позивача - адвоката Мартинюка Д.В. надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, копію ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками, судові повістки про виклик до суду отримав, відзиву на позовну заяву не надходило (а.с. 45, 56, 76, 103, 127).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.04.2014 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) склала заповіт відповідно до якого, заповіла все належне їй нерухоме та рухоме майно, яке на день смерті буде їй належати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 22).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

04.05.2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 (а.с. 36).

05.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 (а.с. 39 на звороті).

05.03.2019 року приватним нотаріусом Стражник Т.О. направлено ОСОБА_1 повідомлення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на майно ОСОБА_3 накладено арешт (а.с. 40).

Згідно довідки приватного нотаріуса Стражник Т.О. від 18.07.2019 року спадкове майно після померлої ОСОБА_3 складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с. 24).

Зі змісту інформаційної довідки №174050935 від 15.07.2019 року, 16.01.2007 року на все нерухоме майно ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) накладено арешт постановою Державної виконавчої служби у Солом`янському районі м. Києва (а.с. 25).

Поряд з тим встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2005 року ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 416 331,18 грн. Рішення набрало законної сили 06.03.2006 року (а.с. 78-84).

Згідно відповіді Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28.02.2020 року №45281, 15.01.2007 року на примусове виконання до головного державного виконавця Чепурного В.М. надійшов виконавчий лист №2-3906-2005 виданий 19.04.2006 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 416 331,18 грн.

В ході виконання виконавчого листа виконавче провадження неодноразово зупинялось та поновлювалось та 27.12.2010 року державним виконавцем Чепурним М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може звернено стягнення, здійснені державним виконавецм заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (а.с. 99-100).

Згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній, на момент повернення виконавчого документа стягувачу) метою накладення арешту на майно боржника є забезпечення виконання рішення про майнові стягнення (ст. 24).

Згідно ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній, на момент повернення виконавчого документа стягувачу) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом другим ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній, на момент повернення виконавчого документа стягувачу) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З наведеного слідує, що після повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може звернено стягнення, здійснені державним виконавецм заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, державний виконавець був зобов`язання, зокрема, зняти арешт, накладений в ході здійснення виконавчого провадження.

Разом з тим, як вже встановлено судом, згідно інформаційної довідки №174050935 станом на 15.07.2019 року є чинним арешт, накладений 16.01.2007 року на все нерухоме майно ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) постановою Державної виконавчої служби у Солом`янському районі м. Києва.

Слід зауважити, що згідно матеріалів спадкової справи №48/2018, заведеної до майна померлої ОСОБА_3 , Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 04.05.2018 року інші спадкоємці чи кредитори не звертались із заявами чи вимогами до приватного нотаріуса щодо спадщини ОСОБА_3 .

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин 1,2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд з прав людини вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

З урахуванням викладеного, оскільки судом встановлено, що до спадкового майна ОСОБА_3 входить нерухоме майно, а саме 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 , на яке накладено арешт, як засіб забезпечення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2005 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 416 331,18 грн, при цьому, виконавче провадження завершено у 2010 році, арешт майна не знято та в подальшому виконання не здійснювалось; наявний арешт створює перешкоди в реалізації позивачем спадкових прав, як єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 . На підставі чого, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статями 317, 319 Цивільного кодексу України, статями 5, 12, 13, 81, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що накладений постановою АА 827446 державного виконавця Державної виконавчої служби у Солом`янському районі м. Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 16.01.2007 року та вилучити відповідний запис з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 4358613).

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: в матеріалах справи відсутній.

Треті особи:

Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 76-А.

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяна Олександрівна, місцезнаходження: м. Житомир, м-н Соборний, 7/1.

Суддя Л.М. Чішман