Справа № 727/5145/20
Провадження № 2/727/1165/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі : головуючого судді Семенко О.В.

секретар судового засідання Дутчак А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судового засідання Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визначення розміру часток співвласників в квартирі, що належить їм на праві спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення розміру часток співвласників в квартирі, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

В позовній заяві вказує, що її родині на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.11.1995р. Представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці, зазначена вище квартира була приватизована 14.11.1995 р., а її співвласниками є вона, її померлий чоловік ОСОБА_3 та їх дочка ОСОБА_4 .

Її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті відкрито спадщину, прийнято її ними з дочкою належним чином у відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, та зареєстровано спадкову справу, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.11.2019 р.

У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто в даному випадку розмір часток в праві спільної сумісної власності на квартиру складає 1/3.

Виходячи із наведеного, вона фактично є власником 1/3 частини квартири, якою бажає розпорядитися на власний розсуд. Однак, здійснення будь-яких правочинів по відчуженню цього, належного майна є неможливим, до припинення права спільної сумісної власності на житлову квартиру та визначення розміру часток у спільній власності.

На даний час 1/4 частина квартири є спадковим майном, оскільки покійний батько був співвласником зазначеної квартири та проживав в ній по день своєї смерті.

Враховуючи зазначене, вражає, що необхідно визначити частки кожного з трьох співвласників квартири, в тому числі померлого ОСОБА_3 та їх дочки ОСОБА_2 , в спільній сумісній власності на квартиру, та встановити режим спільної часткової власності на зазначену квартиру для подальшого здійснення нею та дочкою права розпорядження та користування належними нам частками.

18 червня 2020 року ухвалою судді дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі і призначено судове засідання (а.с.18).

Позивач в судове засідання не з`явилась. До початку підготовчого судового засідання представник позивача ОСОБА_5 спрямувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити (а.с.34).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, спрямувала до суду заяву про визнання позову, де просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги визнає повністю (а.с.31).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з даних вимог закону, зокрема, враховуючи те, що відповідачі позов визнали повністю, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що по справі на підготовчому провадженні слід ухвалити рішення, яким позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в м.Чернівці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.11.1995р. Представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці, квартира АДРЕСА_2 приватизована 14.11.1995 р., на праві спільної сумісної власності за: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на його частку в майні, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі сформованого 18.11.2019 року (а.с.13).

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника частки кожного ізспіввласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370 ЦК України, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, щоспіввласник ОСОБА_1 має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, а також враховуючи те, що відповідач не заперечує щодо такого виділу часток, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Таким чином, необхідно припинити право спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»; ст.ст.319, 321, 355, 356, 358, 364 372, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.4, 7, 8, 10, 12, 13, 81, 200, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток співвласників в квартирі, що належить їм на праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 та визначити за кожним з них право власності на 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ : О.В.Семенко