Справа № 461/8334/18 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/2816/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 461/8334/18 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року ухваленого судом у складі судді Юрківа О.Р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

05 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» (далі ПрАТ АСК «Скарбниця») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 41 243, 34 грн.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 41 243, 38 грн. матеріальної шкоди.

Рішення суду оскаржив відповідач - Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «Скарбниця». В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухваленим при однобічному, упередженому дослідженні обставин справи, з порушеннями процесуального порядку, вибірковим застосуванням норм, без належної кваліфікації відносин, вибіркової оцінки доказів, при неповному з`ясуванні фактичних обставин, що мають значення у справі. Зазначає, що єдиним процесуальним документом, на підставі якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності, є постанова про вчинення адміністративного правопорушення. Постанова встановлює наявність складу адміністративного правопорушення та постановляється на підставі протоколу, складання якого, відповідно до законодавства, є обов`язковим. Проте такий протокол складено не було. Галицький районний суд м. Львова в рішенні від 08.07.2019 року вказав, що вину особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ЦПК України. Однак жодного підтверджуючого цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 доказу у матеріалах справи немає. Відтак, на думку апелянта, Галицький районний суд м. Львова у судовому засіданні встановив вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення без належних доказів, чим порушив ст.82 ЦПК України та використав даний факт для прийняття рішення, чим порушив принципи цивільного судочинства. Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 08.07.2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

23 жовтня 2019 року позивачем ОСОБА_1 подано Відзив на апеляційну скаргу (далі Відзив). Позивач ОСОБА_1 вважає рішення Галицького районного суду м. Львова від 08.07.2019 року законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою. Посилається на те, що у постанові про закриття кримінального провадження слідчим СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП у Львівській області Рокошевським А.М. було встановлено, що ОСОБА_2 дійсно порушив вимоги п.п. 2.3. (б), 11.3 ПДР України. Відносно відсутності протоколу, то його дійсно складено не було, оскільки ОСОБА_2 вже тривалий час перебуває за межами України та при встановленні точного місцезнаходження останнього, відносно нього буде складено адміністративний протокол та скеровано матеріали справи до суду. Проте відсутність протоколу не звільняє винуватого у ДТП від цивільної відповідальності, а страхову компанію від виплати страхового відшкодування. Зазначає, що у матеріалах справи наявні докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю ОСОБА_2 та розмір завданої шкоди. Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 08.07.2019 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представником ПрАТ АСК «Скарбниця» В.О. Гордій надіслано Відповідь на відзив (далі Відповідь).

У Відповіді представник ПрАТ АСК «Скарбниця» зазначає, що для того, щоб вина ОСОБА_2 була доведена чи підтверджена, необхідна постанова суду про адміністративне правопорушення згідно вимог ч.5 ст. 38 КУпАП. Оскільки вина не доведена, то і цивільно-правова відповідальність не настала. Просить задовольнити апеляційну скаргу ПрАТ АСК «Скарбниця».

Відповідно до ст.369 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників.

Згідно з ст. 247 ч.2 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 11.08.2017 року на автодорозі Західний обхід м.Львова 6км +350 м ОСОБА_2 , керуючи автомашиною «Фольксваген Пасат» р.н.з. НОМЕР_1 , здійснив бокове зіткнення із автопоїздом у складі тягача марки «МАН», р.н.з. НОМЕР_2 , поліс АК №4143625 та причепа « Schwarzmuller « р.н.з. НОМЕР_3 , поліс АК № 3299801 під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем марки «Опель» р.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4

11.08.2017 року складено протокол огляду ДТП, складено схему до протоколу огляду місця ДТП.

За фактом ДТП слідчим СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області Рокошевським А.М. 11.08.2017 року було відкрито кримінальне провадження № 0001529 про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

18.08.2017 року у кримінальному провадженні № 0001529 допитано як свідка ОСОБА_2 , який відповідно до протоколу допиту свідка пояснив, що він не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де з`їхав у ліву сторону автопоїзда у складі тягача МАН TGA 18 440 та причепа Schwarzmuller після чого виїхав за межі дороги.

Транспортний засіб МАН NGA 18440 та напівпричеп Schwarzmuller належать ОСОБА_1

14 березня 2018 року позивачем ОСОБА_1 було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування до ПрАТ АСК «Скарбниця», однак таке відшкодування здійснено не було, відповіді заявник не отримав.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0001529 за ч.1 ст. 286 КК кримінальна справа 22.08.2017 року закрита на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України про що слідчим СВ Пустомитівського ВП була винесена постанова, матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності скеровані у Миколаївське ВП ГУНП у Львівській області.

Судом встановлено, що Новороздільське ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області отримало матеріали кримінального провадження № 0001529 від 11.08.2017 року за фактом ДТП, яка відбулася 11 серпня 2017 року, однак протокол за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 складено не було з причин відсутності останнього на території України.

Із постанови про закриття кримінального провадження від 22 серпня 2017 року (а.с.39-40 матеріалів кримінального провадження) вбачається, що водій а/м «Фольксваген Пасат» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху, а саме: п.2,3 б, в якому прописано, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі. Згідно п.11.3 на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Кримінальне провадження у даній справі закрите через відсутність у діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, однак вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Із протоколу допиту ОСОБА_2 як свідка від 18.08.2017 року встановлено, що останній визнає вину у порушенні Правил вуличного руху повністю та пояснив, що «я не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де заїхав у ліву сторону автопоїзда у складі тягача марки МАН р.н.з. НОМЕР_3, після чого виїхав за межі дороги». (а.с.24-25 матеріалів кримінального провадження).

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції , виходячи із змісту п.1 ч.2 ст. 1187, п.1 ч.2 ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК) застосовуючи роз`яснення дані в п.4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди» (ч.2 ст. 1166 ЦК ) згідно яких особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з цим, у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП) суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце ДТП та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінального процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно - правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідна правова позиція викладена в узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках, затвердженої постановою Вищого спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року №3 (сторінка 26;30). Зазначеною правовою позицією суд першої інстанції керувався при вирішенні питання стягнення шкоди.

Згідно зі ст. 1166 ч.1 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 визнавав себе винним у спричиненні шкоди, відтак він повинен нести цивільно-правову відповідальність. При наявності кримінальної чи адміністративної справи, останній міг понести міру покарання, яка не звільняє його від відповідальності в цивільному порядку.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольцваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_1 забезпечена полісом № АЕ 9886809 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ АСК «Скарбниця», останній правомірно звернувся про відшкодування шкоди до страховика. (а.с.27 матеріалів кримінального провадження).

За змістом ст.979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стягуючи 41 243, 38 грн. матеріальної шкоди, судом взято до уваги Звіт № ФД-00214 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу КТЗ «SCHWARZMULLER SPA 3E» р.н.з. НОМЕР_3 складала 30 314 02 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого КТЗ «МАН» р.н.з. НОМЕР_2 - 10 929, 36 грн. Всього вартість спричиненої шкоди 41 243, 38 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині не притягнення водія КТЗ ОСОБА_2 до відповідальності не спростовують висновків суду, оскільки його вина у скоєнні ДТП та як результат спричинення майнової шкоди позивачу визнана ним самим та її наявність випливає на підставі оцінки всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Зазначене відповідає висновку, якого дійшов Верховний Суд в постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 456/2964/15.

За змістом статті 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку , якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п.5 ст. 269 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383, 384, 389-391 ЦПК України, -суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 08.07.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Постанова складена 07 лютого 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк