Справа № 521/2062/20
Провадження № 2/521/1852/20
13 серпня 2020 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання - Юраш К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Позов обґрунтований наступними обставинами.
10 травня 2019 року приблизно о 14 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Одеса по вул. Михайлівська, не врахувала дорожню обстановку, безпечну швидкість руху та не дотрималась безпечної дистанції в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 ..
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження з матеріальними збитками.
За даним фактом співробітниками 1-ої роти 2-го батальйону УПП в Одеській області відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії БД № 202466, від 10.05.2019 року, про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
20 червня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави.
Страховою компанією «АСКА», яка застрахувала цивільну відповідальність ОСОБА_2 , внаслідок завданої шкоди відшкодувала позивачу максимально можливе за страховим полісом відшкодування у розмірі 99 000 грн.
Як зазначає позивач, ним було понесено значні витрати на ремонт належного йому транспортного засобу.
Вартість рихтування дисків склала 900 грн.
Вартість робіт щодо ремонту автомобіля Позивача на «Мерседес-Центрі» склала 94 949,46 грн.
Враховуючи наведене, невідшкодована матеріальна шкода, завдана позивачу в загальному розмірі склала 82 017,35 грн.
Також, позивач зазначає, що завдана його майну шкода негативно позначилася на його житті та житті його сім`ї, чим було завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює у 20 000 грн. та просить суд стягнути її з відповідача.
Крім того, з урахуванням остаточного розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи, останній просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн., та суму сплаченого ним судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 2102,07 грн..
Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а. с. 85 - 86)
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. (а. с. 72, 74, 76, 81, 89 - 90, 92 - 93). Про причини неявки суд не повідомила, відзиву чи будь-яких інших клопотань до суду не надала.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 травня 2019 року о 14 годині 40 хвилин, з вини водія ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано пошкоджень автомобілю «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 ..
Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси, від 20 червня 2019 року, справа № 521/8858/19, на підставі якої, відповідач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 13).
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Тому суд, при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача.
Як встановлено судом, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, було завдано пошкоджень автомобілю «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , від 20.11.2015 року. (а. с. 12)
Внаслідок скоєння ОСОБА_2 вказаного ДТП, позивач поніс витрати на ремонт належного йому автомобіля, сплачуючи послуги з ремонту транспортного засобу та купуючи комплектуючі для заміни пошкоджених частин авто.
Так, 10 червня 2019 року позивачем на ремонт належного йому транспортного засобу було замовлено використовувані запчастини та заправні рідини.
Зокрема, згідно акту виконаних робіт № 76, від 10.06.2019 року, здійснених ФОП ОСОБА_3 , позивачем було понесено витрати на запчастини: важіль передній правий, колодки передні, тяга, загальною сумою на 4670,00 грн. (а. с. 14)
Загалом витрати на запчастини склали 4 670,00 грн. + 15 577,89 грн. + 64 320 грн. = 85 167,89 грн.
Загальна сума робіт щодо ремонту автомобіля позивача на «Мерседес-Центрі», відповідно до актів виконаних робіт, рахунку та накладних (а. с. 25 - 26, 28 - 29, 31, 33, 35 - 36) склала 94 949,46 грн., яка, згідно до квитанцій, платником яких є ОСОБА_1 , останнім сплачена в повному обсязі. (а. с. 27, 30, 32, 34, 37 - 38)
Отже, згідно наданих позивачем документів, вбачається, що вартість відновлення автомобіля склала 181 017,35 грн.
Крім того, в ході розгляду справи було встановлено, що між ОСОБА_2 , що є власником транспортного засобу, марки «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1 та страховою компанією Приватне акціонерне товариство "УАСК АСКА", було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховий поліс ОСЦПВВНТЗ № АМ/5093968, з терміном дії до 06.09.2019 року. (а. с. 39)
Згідно до п. 1. 4. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
За приписами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно п. 22. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку, страховик відповідно до страхових сум, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Так, після скоєння відповідачем ДТП, позивач звернувся до страхової компанії Приватне акціонерне товариство "УАСК АСКА", із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. (а. с. 40 - 41)
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок позивача Приватним акціонерним товариством "УАСК АСКА" було здійснено безготівкове зарахування у розмірі 99 000 грн. (а. с. 42)
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
У відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України, відповідач несе відповідальність за заподіяну шкоду, у разі недостатності страхової виплати.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума матеріального збитку становить 181 017,35 грн., з цієї суми слід вирахувати розмір страхового відшкодування - 99 000 грн., різниця якої складає - 82 017,35 грн., а тому, саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача - на користь позивача суми матеріальної шкоди, у розмірі 82 017,35 грн..
Щодо вимог позивача стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди на його користь, суд зазначає наступне.
Позивач зазначає, що він був вимушений виключно за власний рахунок ремонтувати свій автомобіль, який йому потрібен в робочих, особистих і сімейних цілях, що потребувало істотних матеріальних вкладень та часу. Зазначене негативно позначилося на його житті та житті його сім`ї, чим було завдано йому моральної шкоди, яку позивач оцінює у 20 000 грн.
Поняття моральної (немайнової) шкоди й порядок її відшкодування визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України.
Згідно вказаної норми, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди», надісланих листом Міністерства юстиції від 13.05.2004 №35-13/797 (в редакції від 20.09.2013), в п.6.4 вказано, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
У зв`язку з наведеним вище, проаналізувавши шкоду, завдану позивачу з боку відповідача, оцінивши глибину його фізичних та душевних страждань, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми моральної шкоди, а саме: у розмірі 5000,00 грн.
Щодо вимог позивача стосовно стягнення з відповідача понесених ним судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно частин 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції № 31 від 22.07.2020 року позивачем було сплачено недоплачену суму судового збору у розмірі 661,50 грн. (а. с. 87)
Враховуючи відсоток задоволених позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, в ході розгляду справи позивачем було надано остаточний розрахунок суми судових витрат, які ним понесено в зв`язку із розглядом справи, в якому зазначалося, що витрати позивача на професійну правничу допомогу на підставі Угоди № 36/цс, від 13 грудня 2019 року, склали 12 000 грн..
Відтак, з огляду на те, що судом позовні вимоги позивача задоволено, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України; ст. ст. 15-16, 20, 22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти у розмірі: 82 017,35 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст. 354-355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук