печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2020 року Печерський районний суд міста Києва

суддя: Матійчук Г.О.,

секретар: Хабеця О.О.,

справа №757/55899/19-ц

учасники справи:

позивач: Управління державної охорони України

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Управління державної охорони України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу,-

представника відповідача: адвокат Борух С.В.,

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього 204 814,42 грн майнової шкоди та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач проходить військову службу в Управлінні державної охорони України (далі - УДО України) з 28.12.2007 р.

08.04.2017 року на просп. С. Бандери (Московський міст) в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобілів Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , належний УДО Україна, під керуванням відповідача та автомобіля Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вказаній ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На час вчинення адміністративного правопорушення відповідач перебував на посаді водія-механіка групи чергування 4 відділу 3 Служби Департаменту матеріально-технічного забезпечення УДО України.

Станом на день подання позову у зв`язку з організаційно-штатними змінами відповідач призначений на посаду водія-механіка 10 транспортної групи чергування 4 відділу автотранспортної служби Департаменту ресурсного забезпечення УДО України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2019 р. у справі № 755/16478 17 з УДО України стягнуто 204 814, 42 грн (які складаються з: 199 272,92 грн - збитків, завданих у результаті ДТП; 1 380,00 грн - витрат, пов`язаних із евакуацією транспортного засобу; 1 500,00 грн - витрат на проведення автотоварознавчого дослідження; 2 661,50 грн - судового збору) на користь ОСОБА_2 .

Вказане рішення суду було виконано УДО Україна 28.05.2019 р., що підтверджується платіжними дорученнями № 1997, № 1999 та випискою по рахунках УДО України від 29.05.2019 р.

Посилаючись на ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1191 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 204 814,42 грн та 3 072,21 судового збору.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2019 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву.

23.04.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просить поновити строк на подання відзиву в зв`язку з поважністю причин його пропуску, а також частково визнав позовні вимоги, посилаючись на Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою КМУ від 23.06.1995 р. № 243/95-ВР, яким зокрема визначено, що військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди, б) протиправної поведінки, в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, г) вини у заподіянні шкоди (п. 3 розділу 1 Положення). П. 7 розділу 1 Положення встановлено, що військовослужбовці у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані її відшкодувати у порядку, передбаченому цим положенням та цивільним законодавством. В абз. 1 п. 10 розділу 2 Положення встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

При цьому відповідач зауважує, що позивачем у позові не зазначено розмір його місячного грошового забезпечення, а відтак неможливо встановити суму належної до стягнення з нього розміру шкоди.

Позивач не скористався своїм правом надати відповідь на відзив.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28.12.2017 р. по 28.12.2022 р. проходить військову службу в УДО України згідно із контрактом (а.с. 5).

Станом на квітень 2017 року відповідач перебував на посаді водія-механіка групи чергування 4 відділу 3 Служби Департаменту матеріально-технічного забезпечення УДО України (а.с.7).

Згідно з нарядом №98 на використання службових транспортних засобів УДО України на 08.04.2017 року ОСОБА_1 мав повноваження керувати транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 9-10).

Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 належить УДО України на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с. 11,12-18).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2019 року у справі 755/16478/17 встановлено, що 08.04.2017 року сталась ДТП за участю автомобілів Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , належний УДО України, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19.05.2017 року ОСОБА_1 визнано винним і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вбачається, що між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням службового автомобіля, що заподіяно під час перебування відповідача на службі у позивача.

Згідно платіжних доручень № 1997 та № 1999 від 28.05.2019 року на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києві від 22.02.2019 року УДО України перерахувало ОСОБА_2 матеріальний збиток, завданий в результаті ДТП 08.04.2017 року.

Згідно з приписами чинного законодавства, військовослужбовці, винні в заподіянні шкоди, несуть матеріальну відповідальність відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243/95-ВР (далі Положення).

Цим Положенням визначено підстави та порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, статутами Збройних сил України, порадниками, інструкціями, іншими нормативними актами.

За цим Положенням під матеріальну відповідальність підпадають військовослужбовці, що заподіяли пряму дійсну шкоду, зокрема, пошкодженням військового майна, що спричинило додаткові витрати для військових частин на відновлення майна.

Розділом ІІІ цього Положення визначено вичерпний перелік випадків, коли військовослужбовці несуть повну матеріальну відповідальність, а саме: - умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; - приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; - заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; - дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; - недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Суд відмічає той факт, що шкода завдана майну позивача була завдана відповідачем під час виконання ним своїх службових обов`язків, а саме під час безпосереднього керування транспортним засобом. Разом із тим, суд встановив, що відповідачем пошкоджений транспортний засіб не у вказаних вище випадках.

Договір про повну матеріальну відповідальність відповідача, укладений між сторонами, суду не наданий.

Щодо застосування позивачем загальної підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, що визначені ст. ст. 22, 1166 ЦК України, суд вважає помилковим, оскільки шкоду, яка була завдана позивачу, було спричинено фізичною особою, яка перебуває на службі у позивача, під час виконання останнім своїх службових завдань, внаслідок використання цим працівником джерела підвищеної небезпеки, яким у даному конкретному випадку є службовий транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , що є власністю позивача (а.с.11), якому і було заподіяно пошкодження.

Таким чином, заявлена позивачем вимога до відповідача про стягнення грошових коштів у повному розмірі від заподіяної шкоди є безпідставною, оскільки не входять до переліку випадків, що передбачають повну матеріальну відповідальність.

Згідно Розділом ІІ вищевказаного Положення, за шкоду, заподіяну недбалим виконанням службових обов`язків, військовослужбовці несуть відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше свого місячного грошового забезпечення.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач має нести матеріальну відповідальність в розмірі свого середньомісячного грошового забезпечення.

Разом з тим, позивачем не надано суду відомостей про розмір середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Розгляд даної справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В такому порядку суд розглядає справу на підставі 174 ЦПК України.

За ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У відзиві на позов відповідач частково визнає позовні вимоги, в межах суми місячного грошового забезпечення, посилаючись на Положення. При цьому зазначає, що в позові не визначено цю суму, однак відомостями про розмір цієї суми володіє УДО України.

Із копій поштових відправлень та опису вкладення цінний лист (а.с. 35-36) вбачається, що позивачем отримана копія відзиву на позов, одна останнім не надано відомостей про розмір місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Відповідно суд не володіючи вказаною інформацією позбавлений можливості визначити суму, яка підлягає до стягнення з відповідача.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволені позову з цих підстав.

При цьому, суд відмічає, що строк на звернення до суду з вимогами про відшкодування шкоди позивачем дотриманий.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 22 ЦК України, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243/95-ВР, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :
Позов Управління державної охорони України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Управління державної охорони України, , 01024, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Г.О.Матійчук