РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"13" серпня 2020 р. 145/1710/19 2/145/187/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника органу опіки та піклування Снітки О.Х.,

розглянувши у судовому засіданні у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив :

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, у якій вказує, що у них з відповідачем по справі ОСОБА_3 від шлюбу є спільний неповнолітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Разом вони не проживають, так як вона підтримувала проукраїнську позицію і виїхала з м. Луганськ, відповідач перестав з ними спілкуватися.

Їхній син залишився проживати разом з нею та знаходиться на повному її матеріальному утриманні. Батько добровільно надавати допомогу відмовляється, не бажає спілкуватися з нею. Відповідач не дарує подарунків сину на день народження, не вітає з днем народженням, не підтримує телефонного зв`язку з дитиною, дитина не усвідомлює його своїм батьком.

Вона проживає із сином в АДРЕСА_1 . Вони мають хороші житлово-побутові умови, вона повністю утримує дитину, займається його вихованням, допомогу у вихованні сина їй надають її батьки. Нею створені всі необхідні умови для нормального розвитку дитини, життя та навчання. У сина є окреме місце для заняття та ігор, спальне місце. В помешканні є телевізор, магнітофон, книги, необхідні для всебічного розвитку дитини, іграшки.

Таким чином, протягом останніх років у вихованні своєї дитини, відповідач не бере участі та не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина та не бажає їх виконувати, не вживає заходів щодо забезпечення своїй дитині достатнього життєвого рівня, повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку та захисту його законних прав і інтересів, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться життям і вихованням своєї дитини, а також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини.

Відповідач не має постійного місця роботи та доходів, тому вона вважає за необхідне просити суд стягувати аліменти з відповідача у розмірі 30 відсотків від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із ухиленням відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 30 відсотків від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту надходження позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити з підстав, наведених у заяві.

Представник органу опіки і піклування Тиврівської РДА Снітка О.Х. надала висновок органу опіки та піклування, при вирішенні справи покладається на розсуд суду, оскільки ОСОБА_3 проживає на непідконтрольній Україні території та не повідомлений належним чином про засідання комісії з питань захисту прав дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`являється, хоча повідомлений про дату і час в установленому законом порядку (через оголошення).

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали суду, що проживають поряд з позивачкою, часто зустрічаються із ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_7 , святкують дні народження, інші свята. Їм відомо, що батько ОСОБА_7 не цікавиться його життям, він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не дзвонить, нічого не дарує. Вони взагалі не спілкуються.

Суд, вислухавши позивачку, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість.

Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на даний час становить 1859 гривень на місяць (ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік").

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виховання дитини.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК УКраїни особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6).

Дитина з червня 2017 року проживає разом з позивачкою ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утриманні; засобами для існування сім`ї служить ведення особистого селянського господарства, дитина забезпечена належними умовами для навчання та проведення дозвілля, одягом, взуттям, канцтоварами та іграшками; батько дитини із дитиною не спілкується і не бере ніякої участі у вихованні дитини, що стверджується довідкою Тростянецької сільської ради №590 від 07.10.2019 (а.с.8), актом обстеження місця проживання від 09.10.2019 р. (а.с.7)

Відповідач з червня 2017 року проживає окремо від дитини, не спілкується з сином, не підтримує родинних відносин, не цікавиться його життям та розвитком, не бере участі у вихованні дитини, не провідує, не цікавиться здоров`ям, успіхами, морально не підтримує, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, зовсім не спілкується з дитиною.

Відповідно до ППВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дитини за умови свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до висновку Тиврівської РДА Вінницької області орган опіки та піклування вважає за доцільне залишити питання про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1., на розсуд суду.

Відповідач працездатний, молодого віку і має можливість допомагати їй в утриманні їхньої дитини. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, а тому суд вважає, що він повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій в розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, на підставі ст.ст.150, 157, 164, 166, 180, 182, 183 СК України, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав",

ухвалив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 30% з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в прибуток держави в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 а на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 17 серпня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.