Справа № 2-1058/11 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/1729/20 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Левика Я.А. та Шандри М.М.,

за участю: секретаря Сеньків Х.І.,

Онишкевича Р.І. представника Міністерства юстиції України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 14 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, у якій просили суд зобов`язати Департамент виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешти, накладені на належні їм розрахункові рахунки у виконавчих провадженнях № 35315164 та № 35314626.

Вимоги скарги обґрунтовувалися тим, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06.06.2014 року задоволено їхній позов до ПАТ «ВТБ Банк» та розірвано кредитний договір, а також визнано їх поруку перед згаданим банком такою, що припинилася.

Дане рішення було скасовано Львівським апеляційним судом.

12.11.2012 року державним виконавцем Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34314626 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 1 905 232, 94 доларів США заборгованості за кредитним договором згідно виконавчого листа № 2-1058/11, виданого 18.09.2012 року Сокальським районним судом Львівської області.

22.02.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесене постанова про повернення виконавчого документу стягувачу і припинено чинність арешту майна боржника, а також скасовано інші заходи примусового виконання рішення на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа.

Однак, по даний час арешти, накладені на грошові кошти заявників, які містяться на банківських рахунках відкритих на їхні імена, не знято, про що їм стало відомо 27.03.2020 року - після звернення до банківської установи (том 2, а.с. 1-3).

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги відмовлено (том 2, а.с. 19-21).

Дану ухвалу оскаржили заявниці ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Апелянти просять оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги їхньої скарги, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Звертають увагу на те, що постановою державного виконавця від 22.02.2017 року у виконавчому провадженні № 39577913 виконавчий лист № 2-1361/11, виданий Сокальським районним судом Львівської області 13.08.2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 в користь ПАТ „ВТБ Банк заборгованості у розмірі 1 905 232, 94 долари США, повернуто згаданому стягувачу за заявою останнього, а відтак вважають, що „то як може стягуватись заборгованість з поручителів солідарно, якщо стягувач ПАТ „ВТБ Банк витребував виконавчий лист з примусового виконання (том 2, а.с. 23-25).

Апелянти, будучи своєчасно належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи (том 2, а.с. 38-48), в судове засідання не з`явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника Міністерства юстиції України, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, у ній наведено ті ж доводи, які було наведено у скарзі, яку ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали до суду першої інстанції і яким згаданим судом дано належну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

В той же час, апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваної ухвали (які саме обставини та (або) докази судом були встановлені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини та (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного провадження у справі, так само, як не містить заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Покликаючись в апеляційній скарзі на те, що «судом першої інстанції зроблено невідповідні висновки обставинам справи», апелянти не вказують, які саме висновки вони вважають такими, що «не відповідають обставинам справи».

Наведене стосується також і доводів апеляційної скарги стосовно того, що «судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права»: апеляційна скарга не містить посилання на жодну конкретну норму процесуального та/або матеріального права, яку (на думку апелянтів) порушив чи неправильно застосував суд першої інстанції.

Судами встановлено та стверджується матеріалами справи, що виконавчі листи про стягнення з заявниць ОСОБА_1 і ОСОБА_2 коштів (які і стали правовою підставою для накладення арешту на належні заявницям рахунки у виконавчих провадженнях № 35315164 та № 35314626) були видані судом 18.09.2012 року по даній цивільній справі - № 2-1058/11.

В той же час, стягувачу було повернуто виконавчий лист виданий судом 13.08.2013 року по іншій цивільній справі - № 2-1361/11.

За загальним правилом, пред`явлення виконавчих листів до виконання до всіх боржників чи лише до окремих з них є правом стягувача: ні заява, ні апеляційна скарга не містять посилання на норму законодавства, яка б зобов`язувала стягувача (в даному випадку банк) пред`явити до виконання виконавчі листи про стягнення певного боргу до всіх боржників по цьому боргу (в даному випадку як до позичальника, так і до його поручителів).

Відповідно, відкликання виконавчих листів (всіх чи лише окремих з них) є правом, а не обов`язком стягувача.

Ні заява, ні апеляційна скарга також не містять посилання на норму законодавства, яка б зобов`язувала державного виконавця повернути виконавчий документ стягувачу або закінчити виконавче провадження у випадку відкликання стягувачем виконавчого документа у іншому виконавчому провадженні де боржником є інша особа.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування цієї ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовують висновків ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 14 травня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 01 вересня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Левик Я.А.

Шандра М.М.