Справа № 188/608/19
Провадження № 2/188/332/2019
14 лютого 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,
при секретарі Фесик Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - третя особа) про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та стягнення коштів.
Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року у позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та стягнення коштів відмовлено.
Вивчивши матеріали цивільної справи, суд встановив, що судом в рішенні не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3).
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4).
Особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, тому їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду питання.
Позивач одночасно з поданням позовної заяви подав клопотання про звільнення від сплати судового збору (т.1, а.с.12-13), яке судом не вирішене.
У клопотанні позивач зазначав, що постановою Дніпровського апеляційного суду від12.03.2019 р. його було поновлено на роботі. Проте відповідач призупинив виплату суми вимушеного прогулу у зв`язку із поданням касаційної скарги. На момент подання позову позивач не може приступити до виконання своїх трудових обов`язків у зв`язку із тим, що його було відсторонено від роботи. У зв`язку з цим позивач уже протягом півтора року не працює та не має можливості влаштуватися на роботу через те, що за період, коли він поновлявся, його трудова книжка не була йому повернута відповідачем. Відсутність трудової книжки не дала йому можливості стати на облік в центр зайнятості. З моменту видання наказу про поновлення на роботі жодних коштів відповідач позивачу не виплатив. Позивач не має коштів навіть на проживання, тому сплатити судовий збір він не має жодної можливості. Жодних збережень чи майна, яке б можна було реалізувати для того, щоб сплатити судовий збір, у нього немає. Наказом Павлоградського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 25.04.2019 р. № 2473 позивача було визнано суб`єктом права на безоплатну правову допомогу.
Посилаючись на норми ч.3 ст.136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір», свій майновий стан, позивач просить суд своєю ухвалою звільнити його від сплати судового збору у справі за позовом про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та стягнення коштів.
Відповідно до ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (ч.1).
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч.3).
Згідно з пунктом 3 частини першій статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що предметом позову є захист, зокрема, трудових прав.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 зазначено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № К (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Кгеиг V. Роїапсі)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.
У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-УІ «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.
Оскільки предметом позову є захист трудових прав, а позивач відсторонений від роботи, не працює і не отримує заробітну плату з квітня 2019 року, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Пенсійного фонду України (т.1, а.с.14), враховуючи майновий стан позивача, суд вважає за можливе звільнити позивача від сплати судового збору.
Суд переконаний, що відмова у цьому клопотанні позбавить позивача можливості захистити своє порушене трудове право, а також призведе до порушення його права на справедливий судовий захист.
Відповідач не заявив суду про відшкодування його судових витрат і не вказав їх розмір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 263-265, 270, 352, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору. Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя П. О. Бурда