РІШЕННЯ

іменем України

27 серпня 2020 рокуСправа №451/1713/19
Провадження № 2/451/449/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1713/19 за позовом ОСОБА_2 до Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

20 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , повторно виданим 24.10.2019 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Львівській області, відповідний актовий запис №19. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений сільським головою Сморжівської сільської ради 15.02.2005 р., зареєстрований в реєстрі за №3, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все, що належало йому на день його смерті і на що мав право за законом заповів ОСОБА_2 . До складу спадщини входить: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1587 га, яка розташована на території Сморжівської сільської ради (Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073335, виданий Радехівською райдержадміністрацією 26.02.2001 р. на ім`я ОСОБА_4 ); та будинковолодіння по АДРЕСА_1 (свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 25.07.1990 р., видане на підставі рішення Радехівського райвиконкому №123 від 19.07.1990 р., зареєстроване Червоноградським МБТІ, записано в реєстрову книгу 25.07.1990 р. під №81, засвідчує, що в цілому будинковолодіння в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 на праві особистої власності). В даному свідоцтві про право власності не визначені частки членів колгоспного двору, тобто кожного із співвласників. Згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність", загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. В довідці Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №733 від 13.11.2019 р. зазначено, що станом на 01.07.1990 р. членами колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 були: ОСОБА_4 та його дружина - ОСОБА_5 . Виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були подружжям, підтверджується свідоцтвом про одруження серії, НОМЕР_2 , виданим 27.02.1960 р. Сморжівською сільською радою Лопатинського району Львівської області, відповідний запис за №12. ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є рідними сестрами, що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , повторно виданим 11.12.1996 р. відділом записів актів громадянського стану, де зазначено, що дошлюбним прізвищем ОСОБА_2 було прізвище « ОСОБА_6 »; свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 27.02.1960 р. бюро записів актів громадянського стану, де зазначено, що дошлюбним прізвищем ОСОБА_5 було прізвище « ОСОБА_6 »; свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим 12.02.1965 р. бюро записів актів громадянського стану, де зазначено, що дошлюбним прізвищем ОСОБА_3 було прізвище « ОСОБА_6 »; довідкою Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №735 від 18.11.2019 р., де зазначено, що ОСОБА_5 до дня своєї смерті проживала з сестрами - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 не здійснила своє право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , оскільки не звернулась у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і тому не може оформити своїх спадкових прав. Постійно проживаючи разом із спадкодавцем до дня його смерті, ОСОБА_2 вважала себе такою, що прийняла спадщину. Згідно довідки Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №730 від 12.11.2019 р. ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_2 . Як вбачається з довідок Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №729 від 12.11.2019 р. та №727 від 12.11.2019 р. ОСОБА_4 до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною - ОСОБА_5 . Інших зареєстрованих осіб за даною адресою не було. Разом з ними на день смерті ОСОБА_4 постійно проживала без реєстрації ОСОБА_2 , яка доглядала за ним до його смерті - готувала їсти, годувала, проводила гігієнічний догляд, оскільки його дружина, ОСОБА_5 , за станом здоров`я не могла проводити догляд за своїм чоловіком. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_5 , виданим 30.01.2011 р. Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №04. Дітей у подружжя не було. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала разом з ним в будинку АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1587 га, яка розташована на території Сморжівської сільської ради згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073335, виданого Радехівською райдержадміністрацією 26.02.2001 р. на ім`я ОСОБА_4 (а.с.2-7).

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області в судове засідання не з"явився, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.53).

Третя особа в судове засідання не з`явилася, скерувала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.52).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , повторно виданим 24.10.2019 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Львівській області, відповідний актовий запис №19 (а.с.9).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений сільським головою Сморжівської сільської ради 15.02.2005 р., зареєстрований в реєстрі за №3, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все, що належало йому на день його смерті і на що мав право за законом заповів ОСОБА_2 (а.с.10).

До складу спадщини входить: земельна ділянка площею 2,1587 га, яка складається з двох земельних ділянок площею 1,2642 га та 0,8945 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Сморжівської сільської ради та належав спадкодавцю згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073335, виданим Радехівською райдержадміністрацією 26.02.2001 року (а.с.11-11 зворот); 1/2 частка будинковолодіння по АДРЕСА_1 (свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 25.07.1990 р., видане на підставі рішення Радехівського райвиконкому №123 від 19.07.1990 р., зареєстроване Червоноградським МБТІ, записано в реєстрову книгу 25.07.1990 р. під №81, засвідчує, що в цілому будинковолодіння в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 на праві особистої власності ( а.с.12).

В довідці Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №733 від 13.11.2019 р. зазначено, що станом на 01.07.1990 р. членами колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 були: ОСОБА_4 та його дружина - ОСОБА_5 (а.с.13).

Той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були подружжям, підтверджується свідоцтвом про одруження серії, НОМЕР_2 , виданим 27.02.1960 року Сморжівською сільською радою Лопатинського району Львівської області, відповідний запис за №12 (а.с.15).

ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є рідними сестрами, що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , повторно виданим 11.12.1996 р. відділом записів актів громадянського стану, де зазначено, що дошлюбним прізвищем ОСОБА_2 було прізвище « ОСОБА_6 »; свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 27.02.1960 р. бюро записів актів громадянського стану, де зазначено, що дошлюбним прізвищем ОСОБА_5 було прізвище « ОСОБА_6 »; свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим 12.02.1965 р. бюро записів актів громадянського стану, де зазначено, що дошлюбним прізвищем ОСОБА_3 було прізвище « ОСОБА_6 »; довідкою Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №735 від 18.11.2019 р., де зазначено, що ОСОБА_5 до дня своєї смерті проживала з сестрами - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15-17).

Згідно з довідкою Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №730 від 12.11.2019 р. ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с.18).

Як вбачається з довідок Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №729 від 12.11.2019 р. та №727 від 12.11.2019 р. ОСОБА_4 до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною - ОСОБА_5 . Інших зареєстрованих осіб за даною адресою не було. Разом з ними на день смерті ОСОБА_4 постійно проживала без реєстрації ОСОБА_2 , яка доглядала за ним до його смерті - готувала їсти, годувала, проводила гігієнічний догляд, оскільки його дружина, ОСОБА_5 , за станом здоров`я не могла проводити догляд за своїм чоловіком (а.с.19-20).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_5 , виданим 30.01.2011 р. Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.21).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Окрім цього, факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала разом з ним в будинку АДРЕСА_1 підтвердив в своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_7 , який допитаний судом, не довірити показам якого в суду підстав немає (а.с.54).

Відповідно до ст. 112 ЦК Української PCP (який був чинним на момент набуття спадкодавцем права власності на спірне майно), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними увласність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

У відповідності до ст.123 ЦК УРСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Часчку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Згідно з ст. 124 ЦК УРСР при виході одного або кількох членів колгосп ного двору з його складу виділ частки в натурі провадиться з таким розрахунком, щоб не позбавити двір необхідних для ведення його підсобного господарства будівель, худоби та сільськогосподарського реманенту. При неможливості виділити належну членові двору частку майна в натурі її вартість виплачується йому грішми. Право вимагати виділу майна при виході з складу двору мають члени двору, які досягли шістнадцяти років. Особи віком від п`ятнадцяти до шістнадцяти років можуть вимагати виділу за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальника, а в інтересах осіб, що не досягли п`ятнадцяти років, виділу можуть вимагати їх батьки (усиновителі) або опікун.

Відповідно до ст. 125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п.п.«г» своєї постанови №20, за правилами ст.563 ЦК України 1963 року, спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, а станом на 15.04.1991 року головою колгоспного типу двору був ОСОБА_4 , та членом колгоспного двору була ОСОБА_5 , то відповідно їм кожному належало по 1/2 частині даного колгоспного типу двору.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,206, 211,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала разом з ним в будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1587 га, яка розташована на території Сморжівської сільської ради згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073335, виданого Радехівською райдержадміністрацією 26.02.2001 р. на ім`я ОСОБА_4 .

Стягнути з Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження в с. Сморжів, вул. Центральна, 1, Радехівського району Львівської області, в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_6 , проживає в АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 1922 (одна тисяча дев`ятсот двадцять дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 серпня 2020 року.