ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1056/19Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/817/16/20 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 305010900
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників судового процесу: позивача . ОСОБА_1 та його представника - адвоката Пньова П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 606/1056/19 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пньов П.О. звернувся до суду із позовом до відповідачів - товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі-ТДВ СК "Альфа-Гарант") , ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовував тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 2 липня 2018 року о 15.25 год. в м.Теребовлі по вул.Кн.Василька,1/7 Тернопільської області за участю транспортного засобу марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , з вини ОСОБА_2 , пошкоджено транспортний засіб позивача та заподіяно останньому шкоду (матеріальний збиток) на суму 179208.32 грн., яку він просить стягнути солідарно із відповідачів - ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» - страхової компанії, яка застрахувала його автомобіль. Крім того, позивач та його представник просять стягнути із відповідачів солідарно витрати, які пов`язані із розглядом судом справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: 4153.87 грн. вартості експертного дослідження № 7-187/18-5-383/18 від 12 липня 2018 року, виконаного Тернопільським НДЕКЦ, 8828.93 грн. вартості комплексної експертизи відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи № 5089/5091 від 27 грудня 2018 року, виконаної Львівським НДІСЕ по матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якими підтверджено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, 1500 грн. вартості автотоварознавчої оцінки (звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 18 липня 2018 року), 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення згідно із договором від 2 липня 2018 року № 034821, 9500 грн. витрат на професійну правничу допомогу у цій цивільній справі згідно із договором від 17 квітня 2019 року № 055118. Також просять стягнути із відповідачів солідарно 20000 грн. моральної шкоди, яка полягає у перенесенні позивачем страждань у зв`язку із пошкодженям його автомобіля, погіршенням стану здоров`я, неодноразових зверненнях до страховика про виплату страхового відшкодування, витраті часу на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та справи про стягнення страхового відшкодування, що негативно вплинуло на його нормальний ритм життя, стало значною перешкодою до продовження звичайного способу життя.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 99500 грн. шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 80208.32 грн. шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_1 , 5000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1500 грн. витрат, пов`язаних із проведенням автотоварознавчої оцінки (звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

Стягнуто із товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», м.Київ, бульвар Лесі Українки,26, , в користь ОСОБА_1 , 2154.75 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто із ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_1 , 1845.25 витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Теребовлянського районного суду від 31 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та зменшення витрат на правничу допомогу і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на його користь:

із ОСОБА_2 20 482,8 грн. витрат, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права, а саме: 4153,87 грн. за висновок експертного дослідження Тернопільського НДЕКЦ № 7-187/18-5-383/18 від 12.07.2018 року; 8828,93 грн. за висновок експертів № 5089/5091 комплексної експертизи відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи по матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Львівського НДІСЕ від 27.12.2018 року; 7500 грн. витрати на професійну правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення згідно договору № 034821 від 02.07.2018 року.

із ОСОБА_2 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу за договором № 055118 від 17.04.2019 року.

із ТзДВ "Страхова компанія "Альфа Гарант" 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу за договором № 055118 від 17.04.2019 року.

із ОСОБА_2 1368,4 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви до суду першої інстанції.

із ТзДВ "Страхова компанія "Альфа Гарант" 1500 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви до суду першої інстанції.

із ОСОБА_2 2000 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

із ТзДВ "Страхова компанія "Альфа Гарант" 2302,6 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд безпідставно відмовив у стягненні витрат у справі №606/1545/18 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КУпАП. Саме для доведення протиправності дій ОСОБА_4 та відсутності складу правопорушення у його, ОСОБА_1 , діях під час ДТП він змушений був здійснити значні витрати на експертні висновки та професійну правничу допомогу на загальну суму 20482,80 грн. КУпАП не передбачає можливості стягнення понесених учасником справи про адміністративне правопорушення витрат по справі. Однак, таке право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав встановлене ст.22 ЦК України, згідно із якою збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Суд також неправильно зменшив витрати на професійну правничу допомогу згідно із договором № 055118 від 17 квітня 2019 року з 9500 грн. до 4000 грн., хоча будь-яких клопотань від відповідачів чи їх представників про таке зменшення матеріали справи не містять. Як і відсутні докази неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Окрім того, за подання позову у даній цивільній справі ОСОБА_1 було сплачено 2868,4 грн. судового збору, однак, при ухваленні рішення суд першої інстанції не розподілив між сторонами суму сплаченого позивачем судового збору.

З апеляційною скаргою на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року звернулось також ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант". В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ТДВ СК "Альфа-Гарант" та відмовити в позові у цій частині. Здійснити розподіл судових витрат із урахуванням витрат ТДВ СК "Альфа-Гарант" на надання правничої допомоги. При цьому посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального права. Вважає вимоги позивача такими, що не підлягають до задоволення. Вказує, що позов подано передчасно, ТДВ СК "Альфа-Гарант" не були порушені права позивача, адже станом на час подачі позову граничний строк для прийняття страховиком відповідного рішення, визначений п.36.2, ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"ще не настав.

Зазначає, що поза увагою суду залишилось, що власником пошкодженого автомобіля MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 є не позивач, а ОСОБА_5 , яку суд не залучив до справи, а тому позивач не мав права на отримання страхового відшкодування, позаяк жодного документа, що посвідчує право на таке отримання він не представив.

Окрім того, ТДВ СК "Альфа-Гарант" не погоджується із висновком суду, що пошкодження спірного автомобіля сталося виключно із вини ОСОБА_2 , з огляду на висновок №023 експертного дослідження від 31.07.2018 року, виконаного експертом Жупаненко О . В. , який зазначив, що за умови виконання вимог п.п. 1.5. 2.3 (д). 9.2 (б), 9,4,10.1, 10.4 водій автомобіля Мерседес ОСОБА_1 , мав технічну можливість своїми односторонніми діями уникнути даної пригоди.

Отже, на думку ТДВ СК "Альфа-Гарант", є всі об`єктивні підстави вважати, що вищезгадана ДТП сталася внаслідок обопільної вини обох водіїв. Відповідно до п. 36.3, ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Для визначення межі відповідальності та розміру збитків, суду слід було встановити наявність та форму вини обох водіїв, однак суд не дослідив повністю обставин ДТП та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи.

Також суд не звернув увагу, що позивачем не додано жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування суми завданих збитків, або ж доказів фактично здійснених позивачем витрат внаслідок ДТП. А з аварійного сертифікату 15-D/55/1 вбачається що вартість матеріального збитку складає 109599,91 грн. з урахуванням ПДВ, та 91333,26 грн., безпосередньо без урахування ПДВ.

Окрім того, суд, всупереч, нормам ст. 133, 137 та 141 ЦПК України не здійснив розподілу судових витрат ТДВ СК "Альфа-Гарант" при цьому частково задовольнивши позовні вимоги.

Рішення суду щодо вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 не оскаржується і підстави для його перегляду у цій частині в апеляційного суду відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Пньов П.О. вважає апеляційну скаргу ТДВ СК "Альфа-Гарант" надуманою, необґрунтованою та безпідставною. Представник відповідач ТДВ СК "Альфа-Гарант" був присутнім при огляді спірного автомобіля. Розміру завданої ОСОБА_2 майнової шкоди, встановленої у висновку ТДВ СК "Альфа-Гарант" не оспорював. Доданий ТДВ СК "Альфа-Гарант" до апеляційної скарги аварійний сертифікат складений 03 червня 2019 року, тобто через 11 місяців після ДТП і аварійний комісар ОСОБА_7 пошкодженого автомобіля не оглядав, чим порушив вимоги закону та нормативно-правових актів щодо оцінки майна.

Відзиву від ТДВ СК "Альфа-Гарант" на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не поступило.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник подану апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній, а апеляційної скарги ТДВ СК "Альфа-Гарант" не визнали.

Представник ТДВ СК "Альфа-Гарант" та ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис на рекомендованих повідомленнях та публікація про виклик ОСОБА_2 на веб-порталі судової влади України. Клопотань чи заяв від цих учасників процесу на час розгляду справи не поступило, що у відповідності до ст 372 ч.2 ЦПК України не перешкоджає апеляційному суду розглядати справу у їх відсутність.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом установлено, що 2 липня 2018 року о 15.25 год. в місті Теребовлі по вул.Кн.Василька,1/7, Тернопільської області ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не переконався в тому, що водії транспортних засобів, які рухались попереду в попутньому напрямку надавали сигнал покажчика повороту перестроювання ліворуч, розпочав маневр обгону, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.2.3(б), 10.1, 14.2 «б» ПДР України, спричинив транспортному засобу марки «MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодження.

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КупАП; ОСОБА_2 за ст.124 КупАП (справа №606/1545/18), яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито з підстав, передбачених ст.38, п.7 ст.247 КУпАП.

Із змісту зазначеної постанови вбачається, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм автомобіля ОСОБА_2 вимог п.2.3(б), 10.1, 14.2 «б» ПДР України.

Власником автомобіля марки «MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , право керування цим автомобілем належить позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК /8875079 від 2 травня 2018 року, виданого ТДВ СК «Альфа-Гарант», із терміном дії до 2 травня 2019 року, застрахованою є цивільно-правова відповідальність за шкоду третім особам, яка настає під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу-автомобіля марки ««Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаним полісом встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн., розмір франшизи 500 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 », яким керував позивач.

Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 18 липня 2018 року, складеного фізичною особою-підприємцем (суб`єктом оціночної діяльності) ОСОБА_8 , вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП з урахуванням ПДВ і без урахування ВТВ, станом на 18 липня 2018 року, становить 179208.32 грн.

Віповідно до п.22.1 ст.22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив із тих обставин, що заявлена вимога про відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням спірного транспортного засобу позивача у розмірі 179208.32 грн. доведена повністю та підлягає стягненню із відповідача - товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із врахуванням вимог Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, встановленої полісом обов`язкового страхового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8875079 від 2 травня 2018 року у розмірі 99500 грн. та із відповідача ОСОБА_2 із врахуванням вимог ч.2,5 ст.1187 ЦК України 80208.32 грн. (179208.32-99500+500 грн. розмір франшизи).

Відмовляючи у стягненні із відповідачів на користь позивача витрат, які пов`язані із розглядом судом справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: 4153.87 грн. вартості експертного дослідження № 7-187/18-5-383/18 від 12 липня 2018 року, виконаного Тернопільським НДЕКЦ; 8828.93 грн. вартості комплексної експертизи відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи № 5089/5091 від 27 грудня 2018 року, виконаної Львівським НДІСЕ; 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення згідно із договором від 2 липня 2018 року № 034821, суд виходив із тих обставин, що ці витрати позивачем понесені у зв`язку із розглядом справи про адміністративне правопорушення, а тому до стягнення при розгляді цієї цивільної справи не підлягають.

Зменшуючи стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу згідно із договором № 055118 від 17 квітня 2019 року із 9500 грн. до 4000 грн, суд виходив із складності цивільної справи та часу, витраченого представником потерпілого на підготовку позову та участі у судових засіданнях та розподілив такі витрати між відповідачами пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що суд безпідставно відмовив у стягненні понесених ним витрат у справі №606/1545/18 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КупАП не можуть прийматись апеляційним судом. Колегія не погоджується із твердженнями ОСОБА_1 , що витрати, проведені ним по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності, є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, котрі підлягають стягненню із іншого учасника ДТП, визнаного винним та страхової компанії. При цьому колегія суддів зауважує, що дані витрати були проведені ОСОБА_1 по адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП для спростування протоколу серії БД №419292, складеного відносно нього працівниками Управління патрульної служби в Тернопільській області, цією ж постановою провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КупАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не заслуговують на увагу колегії суддів посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що суд неправильно зменшив витрати на професійну правничу допомогу згідно із договором № 055118 від 17 квітня 2019 року з 9500 грн. до 4000 грн. Такі доводи спростовуються нормою ч.3 ст.141 ЦПК України, котра була застосована судом при вирішення питання про стягнення із відповідачів витрат на професійну правничу допомогу та суд обгрунтовано зменшив їх із врахуванням складності цивільної справи та часу, витраченого представником потерпілого на підготовку позову та участі у судових засіданнях та розподілив такі витрати між відповідачами пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Твердження в апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант», що позивач не має права на страхове відшкодування, оскільки він не є власником пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колегія суддів не приймає, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи власником автомобіля марки «MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , а право керування цим автомобілем належить позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. (стаття 396 ЦК України)

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Надуманими вважає апеляційний суд доводи в апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант», що позов подано передчасно, ТДВ СК "Альфа-Гарант" не були порушені права позивача, адже станом на час подачі позову граничний строк для прийняття страховиком відповідного рішення, визначений п.36.2, ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"ще не настав. Із матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2018 року представником ТДВ СК "Альфа-Гарант" Саприкіним Ю.В. після звернення позивача 05 липня 2018 року із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (т.1 а.с.19) було складено акт огляду колісного транспортного засобу (т. 1 а.с.22). Протягом усього розгляду справи ТДВ СК "Альфа-Гарант" не визнавало позову з мотивів, що ОСОБА_1 , який не є власником спірного автомобіля, є неналежним позивачем, а тому не має права на страхове відшкодування. За таких обставин, доводи, що позов є передчасним, так як страхове відшкодування ТДВ СК "Альфа-Гарант" могло бути виплачене у досудовому порядку, є неспроможними.

Колегія суддів не може погодитися із доводами ТДВ СК "Альфа-Гарант" у своїй апеляційній скарзі, що вищезгадана ДТП сталася внаслідок обопільної вини обох водіїв, як ОСОБА_2 так і позивача ОСОБА_1 , з посиланням на висновок №023 експертного дослідження від 31.07.2018 року, виконаного експертом Жупаненко О.В. , який зазначив, що за умови виконання вимог п.п. 1.5. 2.3 (д). 9.2 (б), 9,4,10.1, 10.4 водій автомобіля Мерседес ОСОБА_1 , мав технічну можливість своїми односторонніми діями уникнути даної пригоди. Колегія суддів вважає, що дані посилання повністю спростовуються постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2019 року, яка набрала законної сили, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито з підстав, передбачених ст.38, п.7 ст.247 КУпАП. Із змісту зазначеної постанови вбачається, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм автомобіля ОСОБА_2 вимог п.2.3(б), 10.1, 14.2 «б» ПДР України. Цією ж постановою провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КупАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Дана постанова оскаржена не була, набрала законної сили і має, відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, преюдиційне значення у даній цивільній справі щодо питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отож, з урахуванням встановлених обставин постановою суду в справі про адміністративне правопорушення (справа №606/1545/18) необґрунтованими є також доводи ТДВ СК "Альфа-Гарант", що для визначення межі відповідальності та розміру збитків, суду слід було встановити наявність та форму вини обох водіїв та що суд не дослідив повністю обставин ДТП та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду також аргументи апеляційної скарги ТДВ СК "Альфа-Гарант", що позивачем не додано жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування суми завданих збитків, або ж доказів фактично здійснених позивачем витрат внаслідок ДТП, а з аварійного сертифікату 15-D/55/1 вбачається що вартість матеріального збитку складає 109599,91 грн. з урахуванням ПДВ, та 91333,26 грн., безпосередньо без урахування ПДВ.

Так, 10 липня 2018 року представником ТДВ СК "Альфа-Гарант" Саприкіним Ю.В. після звернення позивача 05 липня 2018 року із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (т.1 а.с.19) було складено акт огляду колісного транспортного засобу (т. 1 а.с.22). Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERSEDES-BENZ ML 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 18 липня 2018 року, складеного фізичною особою-підприємцем (суб`єктом оціночної діяльності) ОСОБА_8 , участь в огляді автомобіля приймав представник ТДВ СК "Альфа-Гарант" Мартин О.М. , про що зазначено у абзаці другому дослідження за п.3.1 розділу 3 звіту №449 та протоколі огляду колісного транспортного засобу від 18.07.2018 року, де відображена грошова оцінка виявлених в Акті пошкоджень, вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП з урахуванням ПДВ і без урахування ВТВ, станом на 18 липня 2018 року, становить 179208.32 грн (т.1а.с.25-30). Будь-яких зауважень з приводу виявлених пошкоджень чи неповноти при проведенні огляду автомобіля заявлено не було. Отже, судом, за наявності вищевказаних доказів обґрунтовано стягнуто із ТДВ СК "Альфа-Гарант" із врахуванням вимог Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та страхової суми (ліміту відповідальності) 100000 грн на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, встановленої полісом обов`язкового страхового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8875079 від 2 травня 2018 року у розмірі 99500 грн. (100000 грн - 500 грн франшизи).

Посилання ТДВ СК "Альфа-Гарант" на аварійний сертифікат 15-D/55/1 , яким визначена вартість матеріального збитку 109599,91 грн. з урахуванням ПДВ, та 91333,26 грн., безпосередньо без урахування ПДВ не можуть бути прийняті, поскільки сертифікат складений 03 червня 2019 року, тобто через 11 місяців після ДТП і аварійний комісар ОСОБА_7 пошкодженого автомобіля не оглядав, чим порушив вимоги закону та нормативно-правових актів щодо оцінки майна - ст.9,12,31 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З огляду на наведену норму процесуального права, колегія суддів не може прийняти доводи апеляційних скарг, як ОСОБА_1 , так і ТДВ СК "Альфа-Гарант", що суд, всупереч, нормам ст. 133, 137 та 141 ЦПК України не здійснив розподілу судових витрат при цьому частково задовольнивши позовні вимоги. Дані доводи не приймаються як підстава для скасування рішення суду, оскільки процесуальна можливість врегулювання цього питання судом першої інстанції передбачена законом і не втрачена до закінчення строку на виконання рішення (ч.2 ст.270 ЦПК України).

Інші наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України»).

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, порушень норм матеріального чи процесуального права судом не допущено. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг в апеляційного суду відсутні, а тому апеляційні скарги ОСОБА_1 і товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційні скарги як ОСОБА_1 , так і товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" залишаються без задоволення, підстави для відшкодування судових витрат, понесених цими учасниками процесу в суді апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2020 року.

Головуюча Дикун С.І.

Судді:

Парандюк Т.С.

Щавурська Н.Б.