Справа № 513/692/20
Провадження № 2-з/513/3/20
Саратський районний суд Одеської області
01 вересня 2020 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата заяву позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Саратський районний відділ виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, про забезпечення позову,
В С Т А Н О В И В:
31 серпня 2020 року позивачка звернулась до суду з заявою, в якій просить:
зобов`язати Саратський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на період розгляду справи зупинити продаж арештованого майна по виконавчому провадженню № 61478709 відносно ОСОБА_2 .
З часом між ними почалися розбіжності щодо використання та розпорядження сумісно придбаним майном, тобто чоловік заявниці використовує та розпоряджається спільним майном на свій розсуд без її відома. У зв`язку з чим ,Саратським районним відділом Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) без врахування її частки майна накладено арешт на вище зазначене майно. Передача державним виконавцем на торги вищевказаного майна може порушити її права як власника, тому вона вважає, що необхідно припинити виконавче провадження.
Відповідно до положень частини 1 ст.153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.
Згідно з частинами 1. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається:
1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;
2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;
3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд встановив, що її зміст не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.
Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з приписами частини 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.
Разом з тим, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить предмета позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; ціни позову, про забезпечення якого просить заявник та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, як це передбачене п.п. 3, 5, 6 ч.1 ст. 151 ЦПК України.
Суд звертає увагу заявника, що питання необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, а не заявником і саме заявник у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України зобов`язаний вказати, пропозиції щодо зустрічного забезпечення.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.
За положеннями пункту 5 частини 1 ст.150 КПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Проте, як вбачається із змісту позовної заяви, позивачка просить розділити майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Позовні вимоги щодо зняття арешту з майна нею не заявлялись.
Ухвалою Саратського районного суду від 31 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя визнано неподаною та повернуто позивачці.
Згідно з частиною 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Ураховуючи, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить предмета позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник, на підставі положень ч.10 ст.153 ЦПК України, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявниці.
Суд роз`яснює заявниці, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 149,150, 151, 153, 258- 261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Саратський районний відділ виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, про забезпечення позову, про забезпечення позову - повернути заявнику.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя А. І. Бучацька