Справа 408/512/20-ц
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

17 лютого 2020 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговська О.В., ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються із додержанням загальних правил встановлених цим кодексом за винятком змагальності та меж судового розгляду, а також з урахуванням особливостей розгляду цих справ.

Отже, до форми, змісту заяв та документів, що до них додаються, застосовуються загальні положення ЦПК.

Зазначена заява не відповідає вимогам ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення зазначеної норми закону заявник не долучив до заяви документів, що підтверджують сплату судового збору за вимогу про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, сума якого згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на дату подання заяви складає 420.40 грн.

Посилання заявника на норму передбачену пунктом 21 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу для звільнення від сплати судового збору за подання заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути прийняте судом з таких підстав.

Зі змісту зазначеної норми йдеться, що вона застосовується до заяв про встановлення вичерпного переліку фактів, що мають юридичне значення, пов`язаних із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, або надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру а саме:

- факту вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України;

- факту загибелі;

- факту поранення;

- факту перебування в полоні;

- факту незаконного позбавлення волі або викрадення;

- факту порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини зазначеним переліком не передбачено. Отже, підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за зазначеною нормою не вбачається. (До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі №243/9106/18, залишаючи без руху касаційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, залишеної без змін постановою суду апеляційної інстанції про визнання неподаною та повернення заявниці, через несплату судового збору за подання до суду, заяви про встановлення факту смерті).

Відповідно до положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне заяву залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. ст. 258-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговська О.В., ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залишити без руху.

Для усунення недоліків заявнику надати строк терміном десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків в строк наданий судом, заява буде вважатись неподаною і буде повернута.

Копію ухвали надіслати заявнику за вказаної ним адресою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В.Булгакова