КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 755/5318/15
Головуючий у першій інстанції - Виниченко Л.М.
Номер провадження № 22-ц/824/9226/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану представником Савінським Костянтином Валерійовичем, на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2020 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчому листі та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року АТ «Альфа-банк» звернулось до суду із вказаною заявою та просило замінити сторону стягувача у виконавчому листі № 755/5318/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, замінивши стягувача АТ «Укрсоцбанк» на правонаступника АТ «Альфа-Банк», та поновити строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

Вказану заяву мотивовано тим, що 30 березня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі № 755/5318/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 603 400,69 грн та третейського збору у розмірі 6 434 грн.

Зазначено, що рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 10 вересня 2019 року було затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», внаслідок чого останнє стало правонаступником всього майна, прав та обов`язків після АТ «Укрсоцбанк».

Заявник посилався також на те, що 21 квітня 2017 року постановою Фрунзенського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області виконавчий лист було повернуто стягувачу в межах виконавчого провадження № 49389999.

Окрім того, заявником зазначено, що у зв`язку із тим, що розгляд заяви АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні може бути на розгляді в суді тривалий час і це може призвести до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є необхідність в поновленні даного строку.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2020 року заяву АТ «Альфа-банк» задоволено частково.

Замінено сторону стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на стягувача АТ «Альфа-Банк» у виконавчому листі № 755/5318/15-ц виданому Дніпровським районним судом м. Києва 30 березня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості. В решті вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ «Альфа-банк» - Савінський К.В. подав апеляційну, відповідно до якої просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2020 року в частині відмови в поновленні пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимогу АТ «Альфа-Банк» щодо поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №755/5318/15-ц від 30 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи заявнику в частині поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд посилався на відсутність підстав для задоволення такої вимоги банку, що є помилковим твердженням, оскільки останній, в межах трирічного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому документі. Разом з тим, зважаючи на ситуацію з поширенням корона вірусної інфекції та строками розгляду судом заяви, банк одночасно просив поновити строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, який сплив би під час перебування справи на розгляді в суді першої інстанції.

Вважає, що таким чином банк висловив свою волю на реальне виконання виконавчого листа, проте суд постановив оскаржувану ухвалу з порушенням десятиденного строку розгляду такої заяви та вже після спливу трирічного строку на пред`явлення такого листа до виконання, що й мало бути однозначною підставою для задоволення вимог заявника в цій частині. Вказане, на думку заявника, позбавило можливості банк пред`явити виконавчий лист до виконання, а тому суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Сторони у справі будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися і заяв про відкладення розгляду справи з підстав, які є поважними не подали, тому колегія суддів відповідно до положення ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянула вказану справу у відсутність сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про часткове задоволення поданої заяви мотивував своє рішення тим, що матеріалами справи було підтверджено факт того, що відбулось процесуальне правонаступництво між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк», що є підставою для задоволення вимог АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на стягувача АТ «Альфа-Банк» у виконавчому листі №755/5318/15-ц. Разом з тим, щодо вимог банку про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд першої інстанції зазначив, що заява про заміну стягувача у виконавчому документі та поновлення строку пред`явлення до виконання надійшла до суду першої інстанції 14 квітня 2020 року, тобто за сім днів до закінчення встановленого постановою державного виконавця від 21 квітня 2017 року строку пред`явлення до виконання, яким є дата 21 квітня 2020 року. Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не було зазначено жодних поважних причин для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погодитися не може з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Так, із матеріалів справи вбачається, що рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 11 грудня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 603400,69 грн. боргу за кредитним договором та 6434 грн., третейського збору (а.с. 4-6).

30 березня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі № 755/5318/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 603 400,69 грн. та третейського збору у розмірі 6 434,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Фрунзенського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Комар Г.В. від 21 квітня 2017 року винесеній в рамках виконавчого провадження № 49389999, виконавчий лист № 755/5318/15-ц виданий 30 березня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості було повернуто стягувачу з можливістю його повторного пред`явлення до виконання у строк до 21 квітня 2020 року (а.с.59).

Згідно пп. 2 п. 1.2 Статуту АТ «Альфа-Банк», Банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» (рішення № 5/2019 від 15.10.2019 р.) та рішенням Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол № 4/2019 від 15.10.2019 р.), у відповідності до якого до АТ «Альфа-Банк» були передані все майно, права і зобов`язання АТ «Укрсоцбанк», яке було створено згідно з Договором про створення Республіканського акціонерно-комерційного банку соціального розвитку від 14 вересня 1990 року в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства на базі установ Житлосоцбанку СРСР 31 жовтня 1990 року з найменуванням Республіканський акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України визначено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження й її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13.

Отже, зважаючи на норму ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", АТ "Альфа-Банк" набув статус сторони виконавчого провадження - стягувача.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням викладеного колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції в частині заміни АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» як правонаступника прав та обов`язків стягувачу.

Разом із тим, в частині відмови у задоволенні вимог АТ «Альфа-Банк» про поновлення строку пред`явлення документа до виконання колегія судді вважає висновок суду помилковим.

Так, відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Аналогічний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання застосовується і до виконавчих листів виданих до набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року відповідно п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону.

Частиною шостою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанціїпостановою головного державного виконавця Фрунзенського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Комар Г.В. від 21.04.2017 року винесеній в рамках виконавчого провадження № 49389999, виконавчий лист № 755/5318/15-ц виданий 30 березня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості було повернуто стягувачу з можливістю його повторного пред`явлення до виконання у строк до 21 квітня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що заява АТ «Альфа-банк» про заміну сторони в виконавчого провадження була подана до суду в межах трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Звертаючись до суду із вказаним клопотанням про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання заявник посилався на об`єктивну ситуацію, пов`язану із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) та обмеженнями у зв`язку з карантинними заходами, установленими постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», що позбавило його можливості своєчасно подати вказане клопотання.

Посилання суду першої інстанції на те, що заявник не вчиняв вказані дії протягом тривалого часу, а тому зазначені ним доводи є безпідставними колегія суддів вважає помилковими, оскільки особа має право на звернення до суду в межах строку, визначеного чинним Законом України «Про виконавче провадження» і наявність обставин, пов`язаних із обмеженнями у зв`язку з карантинними заходами, установленими постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», колегія суддів вважає поважними причинами пропуску такого строку.

Крім того, колегія суддів враховує, що положеннями ст. 4 ЦПК України, гарантовано право на судовий захист.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Конституційним Судом України у рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У рішенні № 5-рп/2013 від 26.06.2013 Конституційний Суд України вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції про не поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання на підставі ст. 433 ЦПК України, колегія суддів вважає помилковим, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку про правомірність заявленого АТ «Альфа-банк» клопотання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 374, 381, 382, 443 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану представником Савінським Костянтином Валерійовичем, задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2020 року в частині відмови в поновленні пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа виданого 30 березня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва у справі № 755/5318/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 603 400,69 грн та третейського збору у розмірі 6 434,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 2102 грн витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 26 серпня 2020 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв