ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/396/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: представник відділу ДВС Сотнікова К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року (суддя Палінчак О.М.) за поданням головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області звернувся до суду з поданням, у якому просив встановити обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 до виконання ним зобов`язань.

Подання мотивував тим, що на примусовому виконанні у Першому відділі ДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження №59336051 по виконанню виконавчого листа №686/14032/18 від 08.04.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 499 678,29 грн., яка складається з наступного: 39 8414,38 грн. - заборгованість за розпискою, 16 932,61 грн.- 3% річних, 80 347,16 грн. - проценти від суми позики за користування, 3984,14 грн. - сплачений судовий збір.

11 червня 2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. В подальшому державним виконавцем було вжито заходи, для примусового виконання рішення, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». В добровільному порядку боржник здійснив часткову оплату на виконання рішення суду у розмірі 250 грн., при цьому, залишок непогашеного боргу становить 499 633,29 грн. Разом з тим, на виклики державного виконавця боржник не являвся та жодних пояснень щодо джерел своїх доходів не надавав. З інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України, зокрема, лише у вересні 2019 року боржник двічі перетинав кордон України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року подання головного державного виконавця задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа, до виконання ним своїх зобов`язань по сплаті боргу відповідно до виконавчого провадження №59336051.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про залишення подання державного виконавця без задоволення, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не ухиляється від виконання судового рішення та погашає заборгованість відповідно до своїх матеріальних можливостей, разом з тим, суд не дав належної оцінки зазначеному і помилково виходив з того, що мають місце підстави для обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Вважає, що суд не взяв до уваги подану ним державному виконавцю заяву в якій він повідомив орган ДВС, що не вчиняє жодних дій спрямованих на ухилення від виконання рішення суду, а погашає заборгованість в силу своїх матеріальних можливостей, зокрема, ним здійснено часткове погашення заборгованості перед ОСОБА_2 . Також апелянт зазначає, що повідомляв державного виконавця про те, що у разі настання матеріальної можливості, він буде вживати заходи на виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Вважає, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню рішення суду та поверненню боргу, оскільки інші заходи спрямовані на виконання рішення суду не призвели до виконання рішення суду. На його думку державний виконавець діяв відповідно до наданих йому повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», його діям надано належну правову оцінку судом першої інстанції під час перевірки подання на відповідність його вимогам закону. Разом з тим вважає, що боржник вводить суд в оману з приводу часткового погашення ним заборгованості, оскільки 250 грн., які він сплатив в рахунок погашення заборгованості перераховано на погашення виконавчого збору. Крім того, ОСОБА_1 користується його грошовими коштами для виїзду на відпочинок за межі України, при цьому борг не повертає.

У відзиві на апеляційну скаргу Перший відділ ДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області також вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Вказував, що державним виконавцем було здійснено ряд заходів спрямованих на ефективне виконання рішення суду, однак незважаючи на це боржник рішення суду не виконував, на виклики до державного виконавця не з`являвся. Вважає, що обмеження у праві виїзду за межі України є тимчасовим і не порушує права і свободи ОСОБА_1 , оскільки після виконання судового рішення, його право на вільний виїзд за межі України підлягає відновленню.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В апеляційній скарги ОСОБА_1 просив скаргу розглянути за його відсутності.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Сотнікова (дівоче прізвище Найдук ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення головного державного виконавця, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлюючи тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив з того, що боржник протягом тривалого часу ухиляється від виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість, яка складається з наступного: 398 414,38 грн. - основна заборгованість за розпискою, 16 932,61 грн. - 3% річних, 80 347, 16 грн. - проценти за користування коштами, 3984,14 грн. - сплачений судовий збір. На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист, який пред`явлено стягувачем до виконання.

11 червня 2019 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 59336051).

В ході примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово направлялися запити до органів реєстрації з метою перевірки майнового стану боржника.

Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області за боржником зареєстрованих земельних ділянок не виявлено.

Відповідно до отриманої відповіді з ГУ Держпродспоживслужби в Хмельницькій області від 20.06.2019 року №22/18-03/2933 встановлено, що за ОСОБА_1 тракторів або сільськогосподарської техніки не зареєстровано.

Із отриманої відповіді з ГУ Державної фіскальної служби встановлено, що ОСОБА_1 , перебував у управлінні на обліку як фізична особа-підприємець, за боржником обліковуються рахунки у банківський установах, на які державним виконавцем накладено арешт. Крім того, у боржника є відкритий рахунок у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак коштів які на ньому містяться недостатньо для погашення заборгованості.

Результатами обробки запиту до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію, інформація щодо боржника не знайдена. Із відповіді Пенсійного фонду про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформації не знайдено.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником нерухомість не зареєстрована, оскільки 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 він відчужив згідно договору дарування №1754 від 12.07.2017 року на користь своєї доньки ОСОБА_4 .

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №33099/14.19-30 від 12.06.2019 року на запит державного виконавця повідомлено, що ОСОБА_1 здійснював перетин державного кордону 27.04.2019 року (в`їзд), 05.05.2019 року (виїзд), також в матеріалах справи наявна інформація про перетин боржником державного кордону 01.09.2019 року (в`їзд) 19.09.2019 року (виїзд), 27.09.2019 року (в`їзд) 29.09.2019 року (виїзд).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон №3857-ХІІ) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону №3857-ХІІ передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Боржник ОСОБА_1 є працездатною особою, як безробітний у відповідних органах не зареєстрований, про місце своєї роботи та отримані доходи державного виконавця не повідомляє,на виклики до державного виконавця не з`являється. На даний час рішення суду про стягнення коштів залишається невиконаним.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець неодноразово направляв боржнику вимоги про явку до державного виконавця щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів, однак боржник на виклики не з`являвся.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_1 зі змісту яких вбачається, що останній знає про відкриття виконавчого провадження та здійснює пошук фінансових можливостей для погашення заборгованості.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази у справі достовірно та об`єктивно вказують на те, що ОСОБА_1 понад рік свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням, ігнорує вимоги державного виконавця, а неодноразовий перетин кордону та перебування боржника за межами України, зокрема в Республіці Польща, свідчать про достатнє фінансове забезпечення боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник здійснив часткове погашення заборгованості в межах виконавчого провадження у розмірі 250 грн., на законність оскаржуваної ухвали не впливають, оскільки сплачена заборгованість у розмірі 250 грн. є незначною та не є співмірною до залишку непогашеної заборгованості. Крім того, відповідно до розпорядження начальника відділу ДВС від 10 вересня 2019 року №59336051 на рахунок ОСОБА_2 було перераховано 45 грн., решта сплаченої суми було розподілено державним виконавцем на погашення витрат виконавчого провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк