Провадження №2-з/760/48/20
Справа 760/1950/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича, Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", ОСОБА_3 , третя особа: Державне підприємство "СЕТАМ" про визнання недійсними електронних ( прилюдних ) торгів з реалізації арештованого майна та визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про право власності, -

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду у січні 2020 року через свого представника звернулася ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича, Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", ОСОБА_3 , третя особа: Державне підприємство "СЕТАМ", та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 30.01.2020, просить:

визнати недійсними електронні ( прилюдні ) торги з реалізації арештованого майна, а саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , реалізованого в процедурі примусового виконання виконавчого листа №2-513/11, виданого 28.10.2011 Подільським районним судом м. Києва по виконавчому провадженню №59610815 (зведене виконавче провадження ВП №60174097);

визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Ковіна І.В. Київського міського нотаріального округу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50654793 від 15.01.2020, номер запису про право власності: 35039462, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності, на підставі свідоцтва, серія та номер: 34, виданий 15.01.2020 ОСОБА_5 , на нерухоме майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 .

Одночасно з позовом представником позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову у вказаній справі, з проханням вжити наступні заходи забезпечення позову:

заборонити ОСОБА_3 здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

накласти арешт на майно, законним власником якого є ОСОБА_1 , а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що 16.01.2020 позивачка дізналась з офіційного сайту «СЕТАМ» (https://setam.net.ua) про те, що належне їй майно, а саме: однокімнатна квартира АДРЕСА_3 було реалізовано на електронних торгах. Реалізація майна відбулась за виконавчим провадженням № 59610815 (що в подальшому постановою від 27.09.2019, було об`єднане у зведене виконавче провадження №60174097) з примусового виконання виконавчого листа №2-513/11, виданого 28 жовтня 2011 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за використання кредитом та пені.

Зазначено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі №2-513/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за використання кредитом та пені вирішено стягнути солідарно 1 287 206,35 грн., а 22.07.2019 приватним виконавцем Крайчинським С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59610815.

Як зазначено вище, 16 січня 2020 року позивачка дізналася про реалізацію належної квартири на електронних торгах, та пізніше, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, їй стало відомо, що право власності на належне їй майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , було зареєстроване за ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва, серія та номер: 34, виданого 15.01.2020, видавник: Ковіна І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50654793 від 15.01.2020, приватний нотаріус Ковіна І.В., номер запису про право власності: 35039462.

Посилається на те, що ніяких постанов від приватного виконавця Дудикевич Н.Р., як боржнику не надходило, та сам виконавець її не повідомляв, як і не повідомляв про факт винесення чи наявності будь-яких постанов стосовно арешту нерухомого майна, проведення оцінки нерухомого майна та передачі нерухомого майна на реалізацію, що, на переконання заявника, є порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», при цьому, виконавчий документ, на підставі якого здійснюється стягнення набрав законної сили 15 серпня 2011 року з строком пред`явлення до виконання строком 1 рік. Тобто, строк пред`явлення виконавчого документа - до 15 серпня 2012 року, але даний виконавчий документ був пред`явлений до виконання лише у липні 2019 року.

Зазначено також, що позивачці, в порушення ЗУ «Про виконавче провадження», жодних документів від приватного виконавця Крайчинського С.С. щодо проведення оцінки нерухомого майна та інші, надіслано не було, у зв`язку з чим вона взагалі не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї заборгованості.

Посилається на те, що як стало відомо позивачу, приватним виконавцем Крайчинським С.С. було порушено процедуру звернення стягнення на нерухоме майно, адже в першу чергу звертається стягнення на грошові кошти в рахунок погашення заборгованості. При цьому, приватним виконавцем в ході виконавчого провадження не було жодним чином звернуто увагу на вказану обставину, доказами чого є відсутність у матеріалах справи будь-яких запитів, постанов приватного виконавця щодо наявних грошових коштів чи інших коштів, наявних у боржника, на які можливо було та відповідно до вимог законодавства про виконавче провадження - ст. 48, 50 ЗУ «Про виконавче провадження», повинно було бути звернено стягнення першочергово до здійснення дій, направлених на реалізацію нерухомого майна, належного боржнику на праві власності.

Вказує на те, що відповідно до інформації зазначеної на сайті https://setam.net.ua. однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , реалізовувалась за початковою ціною в розмірі 845 002,00 грн.

Також пояснено, що ОСОБА_1 не отримувала результатів про визначення вартості нерухомого майна, що знаходиться у його власності, а тому не могла реалізувати свої права надані ЗУ «Про виконавче провадження» та висловити свої заперечення стосовно результатів оцінки.

У порушення норм законодавства, а ні приватним виконавцем Крайчинським С.С., а ні ПАТ «УкрСиббанк» не звертались до позивача з проханням надати доступ до нерухомого майна - предмету іпотеки з метою проведення оцінки його ринкової вартості. Жоден суб`єкт оціночної діяльності також не звертався до неї з проханням надати доступ до нерухомого майна для його огляду з метою проведення оцінки його ринкової вартості. При цьому, звіт про оцінку майна складений без виїзду експерта на об`єкт оцінювання, без безпосереднього дослідження об`єкта оцінювання, без участі (повідомлення) ОСОБА_1 в будь-якому випадку не може бути належним доказом визначення ринкової вартості нерухомого майна.

Вказує на те, що окрім цього, внаслідок зазначених порушень позивачка була позбавлена права оскаржити в судовому порядку оцінку вартості майна, за якою майно було виставлено на торги та в подальшому було передано стягувану в рахунок погашення боргу, встановити реальну вартість майна, прийняти участь в торгах та погасити заборгованість в повному обсязі, порушення призвели до втрати майна позивачем, як боржником, а також завдали йому збитків.

Заявник звертає увагу суду на те, що зважаючи на пропуск стягувачем річного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, отримуючи 28 жовтня 2011 року виконавчий лист Подільського районного суду м. Києва, який вступив в законну силу (набрав чинності) 15 серпня 2011 року, приватний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, але приватний виконавець Крайчинський С.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №59610815 незаконно та передчасно, з подальшою незаконною реалізацією нерухомого майна на електронних торгах.

Вказує на те, що внаслідок зазначених порушень позивачка була позбавлена права оскаржити в судовому порядку оцінку вартості майна, за якою майно було виставлено на торги, встановити реальну вартість майна, прийняти участь в торгах та погасити заборгованість в повному обсязі, порушення призвели до втрати майна нею, як боржником, а також завдали їй збитків.

Зазначено, що необхідність подання даної заяви про вжиття заходів забезпечення позову обумовлена метою уникнення подальших порушень, що може стосуватися законних прав та інтересів позивачки до моменту ухвалення судом остаточного рішення по даній справі. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Додатково посилається на те, що 20.01.2020 невстановленими особами відбулося незаконне захоплення належного позивачці нерухомого майна шляхом взлому замків за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності представників поліції, які жодним чином не перешкоджали їм. Вказує також на те, що позивачка перебуває на восьмому місяці вагітності, та внаслідок описаних вище дій їй було завдано значних моральних та фізичних страждань.

Вважає, що вказані заходи не чинять для відповідача збитків у разі задоволення позову, проте, вказує, що має пропозиції стосовно зустрічного забезпечення наступним шляхом:

1.Надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів,

2.Вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків позивача, пов`язаних із забезпеченням позову,

3.Пропонує визначити судом суму для внесення на депозитний рахунок суду,

4.Або інші заходи зустрічного забезпечення позову, визначені судом.

З огляду на наведене, заявник просить задовольнити вказану заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши обґрунтування заяви про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд акцентує увагу позивача на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Так, предметом спору у справі є визнання недійсними електронних ( прилюдних ) торгів з реалізації арештованого майна, а саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , реалізованого в процедурі примусового виконання виконавчого листа №2-513/11, виданого 28.10.2011 Подільським районним судом м. Києва по виконавчому провадженню №59610815 (зведене виконавче провадження ВП №60174097) та визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Ковіна І.В. Київського міського нотаріального округу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50654793 від 15.01.2020, номер запису про право власності: 35039462, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності, на підставі свідоцтва, серія та номер: 34, виданий 15.01.2020 ОСОБА_5 , на нерухоме майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 .

Заявник же просить вжити наступні заходи забезпечення позову:

заборонити ОСОБА_3 здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

накласти арешт на майно, законним власником якого є ОСОБА_1 , а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 .

Суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , обґрунтована, оскільки повідомлені заявником обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим, а також існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , не обґрунтована, оскільки, повідомлені заявником обставини не дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим в майбутньому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича, Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", ОСОБА_3 , третя особа: Державне підприємство "СЕТАМ" про визнання недійсними електронних ( прилюдних ) торгів з реалізації арештованого майна та визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про право власності підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналізуючи матеріали цивільної справи, суд вважає, що правові підстави для застосування зустрічного забезпечення на даний момент відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича, Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", ОСОБА_3 , третя особа: Державне підприємство "СЕТАМ" про визнання недійсними електронних ( прилюдних ) торгів з реалізації арештованого майна та визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про право власності - задовольнити частково.

Накласти арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 .

В іншій частині - відмовити.

Дані позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Дані відповідача-1: приватний виконавець Крайчинський Сергій Станіславович, адреса: 02000, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 25/2.

Дані відповідача-2: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", , адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12.

Дані відповідача-3: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Дані третьої особи: Державне підприємство "СЕТАМ", , адреса: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: