Справа № 569/1987/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Гордійчук І.О.,

секретар судового засідання Михайленко О.С.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Мелянчука В.А., Стецюка М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Бурштин України» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення премії та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

19.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з подальшим уточненням позовних вимог до державного підприємства «Бурштин України» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення премії та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 18 червня 2015 року він працював начальником служби безпеки та охорони в ДП «Бурштин України» на підставі наказу про прийняття на роботу від 17 червня 2015 року №43-к. 16 листопада 2015 року наказом в. о. генерального директора № 543 йому оголошено догану за невиконання вимог пунктів 1, 4, 7, 9 розділу ІІ Посадової інструкції начальника служби безпеки та охорони ДП «Бурштин України» та підпунктів 2.1., 2.6., 2.7. Положення про службу безпеки та охорони ДП «Бурштин України». Наказ № 543 видано на підставі висновку за результатами службового розслідування від 27 жовтня 2015 року, проведеного на виконання наказу в.о. генерального директора підприємства № 504 від 26 жовтня 2015 року «Про створення комісії для проведення службового розслідування за фактом незаконного видобутку бурштину в межах гірничого відводу підприємства», із яким його ознайомлено не було. З висновком та матеріалами службового розслідування його також не ознайомили. Письмові пояснення від нього витребувано лише 16 листопада 2015 року. У наказі № 543 про оголошення догани не вказано коли, де і в чому конкретно проявилося порушення ним трудової дисципліни. Не зазначено також збитків чи будь-яких інших негативних наслідків для підприємства.

Наказом в.о. генерального директора від 03 грудня 2015 року № 587 йому було оголошено догану за невиконання вимог пунктів 2, 3, 5, 6, розділу ІІ Посадової інструкції начальника служби безпеки та охорони ДП «Бурштин України» та підпунктів 2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.5. Положення про службу безпеки та охорони державного підприємства «Бурштин України». Підставою дисциплінарного стягнення є результати службового розслідування, проведеного комісією за наказом керівника підприємства № 559 «Про створення комісії для проведення службового розслідування за результатами аудиту системи безпеки ДП «Бурштин України». У повідомленні про надання письмових пояснень вказано надумані недоліки системи безпеки підприємства: робота системи відеонагляду підприємства з відкритим виходом до Інтернету; відсутність ефективної системи контролю доступу співробітника та часу відвідання ними, як приміщень з обмеженим доступом, так і підприємства в цілому; відсутність системи охорони периметру підприємства; відсутність належної системи безпеки та спостереження на Клесівській гірничій дільниці. При цьому в указаному повідомленні конкретних порушень системи безпеки на підприємстві не зазначено. З наказом № 559 від 19 листопада 2015 року про створення комісії, з висновком та матеріалами службового розслідування його ознайомлено не було. У наказі № 587 про оголошення догани також не вказано коли, де і в чому конкретно проявилося порушення ним трудової дисципліни. Не зазначено також збитків чи будь-яких інших негативних наслідків для підприємства.

11 лютого 2016 року наказом в. о. генерального директора № 9-к його звільнено з роботи за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У наказі про звільнення не вказано коли, де і в чому конкретно проявилось порушення ним трудової дисципліни. Не зазначено також збитків чи будь-яких інших негативних наслідків для підприємства.

Таким чином, усі три вищевказані накази, які становлять підставу його звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, не містять конкретних фактів допущених ним порушень службових обов`язків. За відсутності будь-яких конкретних звинувачень у невиконанні покладених на нього обов`язків накладені дисциплінарні стягнення є безпідставними, необґрунтованими та протиправними.

ОСОБА_1 просив визнати незаконним і скасувати наказ про оголошення йому догани від 16 листопада 2015 року № 543; визнати незаконним і скасувати наказ про оголошення йому догани від 03 грудня 2015 року № 587; визнати незаконним та скасувати наказ від 11 лютого 2016 року № 9-к про розірвання трудового договору; поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток (з врахуванням невиплаченої йому суми премій) за час вимушеного прогулу та стягнути з відповідача на його користь суму щомісячних премій за період з 16 листопада 2015 року по 11 лютого 2016 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.03.2016 року відкрито провадження у справі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 28.02.2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31.05.2018 року справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02.01.2019 року припинено врегулювання спору за участю судді (суддя Тимощук О.Я.).

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

06.07.2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

23.01.2020 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 просив у задоволенні позову відмовити, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 просив у задоволенні позову відмовити, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначив, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення догани, з пропущенням строків звернення до суду, а саме звернувся до суду з вказаними позовними вимогами подавши заяву про збільшення позовних вимог 08.04.2016 року, клопотання про поновлення строків звернення до суду не заявляв.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, підприємство повинне навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Судом встановлено, що з 18 червня 2015 року ОСОБА_1 працював начальником служби безпеки та охорони в ДП «Бурштин України» на підставі наказу про прийняття на роботу від 17 червня 2015 року №43-к.(а.с.2)

16 листопада 2015 року наказом в. о. генерального директора № 543 «Про оголошення догани» ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання вимог пунктів 1, 4, 7, 9 розділу ІІ Посадової інструкції начальника служби безпеки та охорони ДП «Бурштин України» та підпунктів 2.1., 2.6., 2.7. Положення про службу безпеки та охорони ДП «Бурштин України».(а.с.3)

Підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за наказом в. о. генерального директора від 16 листопада 2015 року № 543 став висновок за результатами службового розслідування від 27 жовтня 2015 року, проведеного за фактом незаконного видобутку бурштину в межах гірничого відводу підприємства.

Згідно висновку за результатами службового розслідування від 27.10.2015 року комісією встановлено, що 28 вересня 2015 року близько 08:00 год. начальник Клесівської гірничої дільниці Тарнавський О. ОСОБА_6 . повідомив заступника генерального директора з геології та гірничих робіт ОСОБА_7 про виявлення незаконного видобутку бурштину невідомими особами в межах гірничого відводу підприємства. Про даний факт заступник генерального директора з геології та гірничих робіт ОСОБА_7 невідкладно повідомив начальника служби безпеки і охорони Гаврюка К.О. У порушення пункту 2.1. Положення на службу безпеки та охорони та пункту 1 розділу ІІ Посадової інструкції начальника служби безпеки та охорони ДП «Бурштин України» Гаврюк К.О. не вжив жодних заходів, спрямованих на своєчасне виявлення незаконного видобутку бурштину на території гірничого відводу підприємства, на встановлення обставин, що сприяли його проведенню, та припинення незаконних дій, запобігання у подальшому виникнення подібних загроз безпеці підприємства. Начальник служби безпеки і охорони ОСОБА_1 не повідомив і не сприяв своєчасному повідомленню правоохоронних органів про факт незаконного видобутку бурштину сторонніми особами на території гірничого відводу підприємства. Пояснень з приводу вищезазначеного ОСОБА_1 не надавав в зв"язку відсутнісю на роботі. (а.с.41)

Як зазначає позивач, з наказом №504 від 26.10.2015 року "Про створення комісії для проведення службового розслідування...", висновком від 27.10.2015 року та матеріалами службового розслідування його не ознайомлювали, пояснення запропонували надати лише 16.11.2015 року, після складення висновку.

Позивач ОСОБА_1 в період з 24.10.2015 року по 15.11.2015 року перебував на обліку у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. 16.11.2015 року роботодавцем було запропоновано працівнику ОСОБА_1 надати письмові пояснення.

16.11.2015 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення щодо вжитих дій по факту незаконного видобутку бурштину на території гірничого відводу підприємства.(а.с.42-44)

Як зазначено в наказі № 543 від 16 листопада 2015 року, підставою видачі наказу є висновки за результатами службового розслідування від 27.10.2015 року, за фактом незаконного видобутку бурштину в межах гірничого відводу підприємства, з метою усунення ризиків виникнення подібних загроз безпеці підприємства у майбутньому.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов"язково має бути зазначено в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Які саме порушення було допущено ОСОБА_1 в наказі не зазначено, окрім посилання на невиконання вимог п.п.1,4,7,9 Розділу ІІ Посадової інструкції працівника та п.п.2.1, 2.6, 2,7 Положення про службу безпеки та охорони ДП "Бурштин України".

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкта, суб`єкта, об`єктивної сторони, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо) (постанови Верховного Суду від 18.04.2018 р. по справі № 359/3507/17 та від 11.04.2018 р. по справі №804/8092/16).

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (постанова Верховного Суду від 23.01.2018 р. по справі № 273/212/16-ц, провадження № 61-787 св 17).

Наказом в.о. генерального директора від 03 грудня 2015 року № 587 «Про оголошення догани» ОСОБА_1 було оголошено догану за невиконання вимог пунктів 2, 3, 5, 6, розділу ІІ Посадової інструкції начальника служби безпеки та охорони ДП «Бурштин України» та підпунктів 2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.5. Положення про службу безпеки та охорони державного підприємства «Бурштин України». (а.с.52)

Підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за наказом в. о. генерального директора від 3 грудня 2015 року № 587 став висновок за результатами службового розслідування від 30.11.2015 року, проведеного на виконання наказу в.о. генерального директора ДП «Бурштин України» №559 від 19.11.2015 року «Про створення комісії для проведення службового розслідування» за результатами аудиту системи безпеки ДП Бурштин України». Зокрема встановлено, що начальник служби безпеки та охорони Гаврюк К.О. не забезпечив та не вживає належних заходів, спрямованих на своєчасне виявлення загроз і ефективне припинення посягань на законні інтереси підприємства, у тому числі виявлення можливих каналів витоку конфіденційної інформації, захист комерційної таємниці підприємства. Начальник служби безпеки та охорони ОСОБА_1 належним чином не здійснює організацію фізичного та технічного захисту приміщень та персоналу підприємства, а також не забезпечує вжиття повного комплексу заходів щодо дотримання збереження і охорони дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, матеріальних та нематеріальних цінностей, перепускного та внутрішньо-об`єктового режиму на підприємстві і гірничо-добувних дільницях. Крім того, начальником служби безпеки та охорони не вживаються та не розробляються заходи, а також не вносяться на розгляд керівництва пропозиції, спрямовані на удосконалення системи безпеки підприємства. (а.с.48-49)

30.11.2015 року роботодавцем було запропоновано працівнику ОСОБА_1 надати письмові пояснення з приводу виявлених недоліків системи безпеки підприємства. 30.11.2015 року ОСОБА_1 було надано письмові пояснення.(а.с.51)

11 лютого 2016 року наказом в.о. генерального директора № 9-к його звільнено з роботи за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України (систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку) за невиконання начальником служби безпеки та охорони ДП «Бурштин України» ОСОБА_1 вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 7, 8, 9 розділу ІІ Посадової інструкції начальника служби безпеки та охорони ДП «Бурштин України», а також приписів підпунктів 2.1., 2.2., 2.3., 2.6., 2.7. Положення про службу безпеки та охорони державного підприємства «Бурштин України».

В наказах №543 від 16 листопада 2015 року та №587 від 03 грудня 2015 року про оголошення догани ОСОБА_1 зазначаються лише підстави їх видачі - результати службових розслідувань, проте не вказано, які саме дисциплінарні проступки вчинив ОСОБА_1 .

Жоден з наказів про оголошення догани №543 від 16 листопада 2015 року та №587 від 03 грудня 2015 року, як і притягнення до дисциплінарної відповідальності, які передували наказу про звільнення та стосуються звільнення позивача з посади, не містять фактичних та конкретних даних щодо причин звільнення, загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, які допустив в роботі позивач, не містять посилання на конкретні обставини вчинення порушення, що свідчить про відсутність систематичних порушень та систематичного невиконання позивачем, як працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що могло бути підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України, а тому накази про оголошення догани ОСОБА_1 не відповідають вимогам трудового законодавства є незаконними та підлягають скасуванню, а отже і підстави для наказу №9-к відсутні, оскільки систематичного порушення трудової дисципліни в діях позивача судом не встановлено та не вбачається.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України, статті 240-1 КЗпП України та статті 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982» дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Оскільки звільнення ОСОБА_1 було проведено всупереч вимогам чинного трудового законодавства та без законної на те підстави, він має бути поновлий на роботі в державному підприємстві «Бурштин України» на посаді начальника служби безпеки та охорони з 12 лютого 2016 року.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір та одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За нормами ст.237 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно довідки №67 від 24.02.2017 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 256 грн. 65 коп. Графік роботи працівника - двохденний робочий тижень, з 04.08.2015 року (понеділок, вівторок - робочі дні) згідно наказу про прийняття на роботу №43-к від 17.06.2015 року.(а.с.157, а.с.2)

Загальна кількість робочих днів за період з 12 лютого 2016 року по 07 лютого 2020 року склала 387 дні.

Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням становитиме: 256,65 грн. (розмір середньоденного заробітку) х 387 робочих днів = 99323 грн. 55 коп.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з з 12 лютого 2016 року по 07 лютого 2020 року у розмірі 99323 гривні 55 копійок.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму щомісячних премій за період з 16 листопада 2015 року по 11 лютого 2016 року.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати складає: основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до частини другої статті 97 КЗпП України, статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат, як вбачається з матеріалів справи, сторонами суду не надано належних доказів, на підтвердження обставин, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення суми щомісячних премій за період з 16 листопада 2015 року по 11 лютого 2016 року, та в якому розмірі.

А тому, враховуючи вищезазначене позовна вимога про стягнення з відповідача суми щомісячних премій за період з 16 листопада 2015 року по 11 лютого 2016 року не підлягають задоволенню.

Щодо пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Тобто, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

Відповідно до штампеля на конверті позивач на адресу суду надіслав позовну заяву 16.02.2016 р., (а.с.5), а тому з позовними вимогами щодо оскарження наказів №543 від 16.11.2015 року, №587 від 03.12.2015р. про оголошення догани та наказу № 9-к від 11.02.2016р. про розірвання трудового договору позивач звернувся у строк передбачений законодавством.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від плати судового збору при зверненні до суду, а тому з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1653 грн. 60 коп., за ставкою, що підлягала оплаті на день подання позову.

Керуючись ст.ст.10,12,81,89,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного підприємства «Бурштин України» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення премії та середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. генерального директора державного підприємства «Бурштин України» Д.Є. Тяглія від 16 листопада 2015 року №543 про оголошення догани ОСОБА_1 .

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. генерального директора державного підприємства «Бурштин України» Д.Є. Тяглія від 03 грудня 2015 року №587 про оголошення догани ОСОБА_1 .

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. генерального директора державного підприємства «Бурштин України» Д.Є. Тяглія від 11 лютого 2016 року № 9-к про розірвання трудового договору, звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в державному підприємстві «Бурштин України» на посаді начальника служби безпеки та охорони з 12 лютого 2016 року.

Стягнути з державного підприємства «Бурштин України» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12 лютого 2016 року по 07 лютого 2020 року в розмірі 255623 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч шістсот двадцять три) гривні 40 копійок.

Стягнути з державного підприємства «Бурштин України» на користь держави судовий збір в розмірі 1653 (одна тисяча шістсот п"ятдесят три) гривні 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (пп.15.5 п.15 ч.1Перехідні положення ЦПК України у редакціїЗакону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: індекс АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Державне підприємство «Бурштин України», місцезнаходження: індекс 33027, вул. Київська,94 м. Рівне,

Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.

Суддя І.О.Гордійчук