Справа № 209/3379/19
Провадження № 2/209/135/20
06 лютого 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі: секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 згідно судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 вересня 2017 року на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, стягнувши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., щомісячно, починаючи із дня звернення до суду до повноліття дитини.
В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року по 25 січня 2018 року. Вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею. На підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 вересня 2017 року з відповідача на її користь на утримання сина стягуються аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не меншу 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач недобросовісно виконує обов`язок по матеріальному утриманню сина, аліменти перераховує нерегулярно, менше встановленого розміру, у зв`язку з чим виникає заборгованість по аліментам. Вона вимушена докладати зусиль, постійно підтримувати зв`язок шляхом переписки з державним виконавцем в м. Ірпінь, де знаходиться виконавче провадження, для належного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті аліментів. В теперішній час їй стало відомо про покращення матеріального стану відповідача, тому вона вважає можливим вирішити питання про збільшення розміру аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі. Відповідач є приватним підприємцем із створенням юридичної особи. Їй невідомо, які доходи отримує відповідач, але компанією Алтен консалтінг груп, ТОВ, юридична адреса: АДРЕСА_1 , власником та керівником якої є відповідач, постійно укладаються угоди на обслуговування підприємств на значні суми. Відповідач придбав квартиру в м. Ірпінь Київської області, постійно виїздить на відпочинок за межі України, але в той же час сплачує аліменти як безробітна особа. Він утримує дорослих дітей своєї нинішньої дружини, а заборгованість по аліментам на користь свого сина становить 3 місяці. Тому бажає, щоб аліменти стягувалися з відповідача у твердій грошовій сумі. Посилаючись на статті 181, 192 Сімейного кодексу, Конвенцію про права дитини від 27 лютого 1991 року, Постанову Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та не надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Виходячи з наведеного, відповідно до п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклала зміст та підстави позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Також пояснила суду, що вона самостійно виховує сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якого є відповідач, а також вона доглядає за своєю матір`ю -інвалідом, є опікуном матері. Їй відомо, що відповідач відкрив три підприємства. Одне підприємство було засновано ним ще під час їх шлюбу, а ще два віг засновав в минулому році. Одне здійснює діяльність в м. Кам`янське, друге - в м. Кривий Ріг, а третє підприємство ТОВ «Алтен консалтінг груп» - в м. Києві. Відповідач займається проектуванням та монтажем тепломереж. Вона знайшла відомості в Інтернеті про укладення ТОВ «Алтен консалтінг груп» договорів закупівлі товарів та послуг (тендерів) на 400000 грн. Відповідач отримує від суми тендера приблизно 50%. Вона не надала і не може надати суду інформацію про відповідача, як про фізичну особу - підприємця. В неї немає доказів того, що у відповідача є нерухоме майно. Їй відомо, що відповідач має карту поляка, бо в Польщі живуть його родичі. Вона немає доказів на підтвердження суттєвої зміни матеріального стану відповідача. Вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, бо відповідач нерегулярно сплачує аліменти на утримання сина, розмір її заробітної плати становить 4099 грн., інших доходів вона не має, а розмір пенсії матері становить 3000 грн.
Вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року до 25 січня 2018 року, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 січня 2018 року (а.с.10).
У позовній заяві позивачка стверджує, що матеріальний стан відповідача значно покращився з моменту винесення судового наказу, бо він придбав квартиру в м. Ірпінь Київської області, є приватним підприємцем, має три товариства, і як власником та керівником ТОВ «Алтен консалтінг» ним постійно укладаються угоди на обслуговування підприємства на значні суми, відповідач постійно відпочиває за межами України, що свідчить про те, що ОСОБА_2 має мінливий, але значний дохід, що підтверджується укладеними контрактами. На думку позивачки, обставини щодо покращення матеріального стану відповідача, підтверджуються інформацією про ТОВ «Алтен Консалтин груп», де вказано, що ОСОБА_2 є керівником цього товариства, а також інформацією з ProZorro про те, що ОСОБА_2 підписав два контракти на суми 269955,64 грн. та 134977,82 грн. А також ці обставини підтверджуються роздруківкою з інтернету фотографій відповідача під час його перебування у Польщі.
Проте, в судовому засіданні позивачка надала пояснення про те, що в неї відсутні докази того, що відповідач є фізичною особою підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність, від якої отримує значні прибутки, є власником трьох підприємств, постійно укладає угоди на значні суми на обслуговування цих підприємств. Також в неї відсутні докази того, що відповідач придбав нерухоме майно в м. Ірпінь.
Суд не приймає до уваги надані позивачкою на підтвердження зазначених нею обставин про значне покращення матеріального стану відповідача роздруківки з інтернету з фотознімками відповідача під час перебування його у Польщі, інформацію про ТОВ «Алтен Консалтин груп» та інформацію з сайту ProZorro про укладені ОСОБА_2 , як керівником підприємства, двох контрактів на суми 269955,64 грн. та 134977,82 грн., бо вказані документи не містять відомостей про отримані безпосередньо відповідачем доходи, а інші документи, на підтвердження отриманих відповідачем значних сум заробітку (доходу), позивачкою суду не надані.
Отже, позивачка не надала суду доказів на підтвердження значного покращення матеріального стану відповідача порівняно з тим станом, який був на час видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки не підтверджені належними та допустимим доказами.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що позивакою не надано доказів на підтвердження вказаних нею у позові обставин щодо покращення матеріального становища відповідача, або інших обставин, які є підставою для зміни розміру аліментів.
Посилання позивачки на те, що вона перебуває у тяжкому матеріальному стані, бо отримує незначну заробітну плату та здійснює догляд за матір`ю-інвалідом, не є підставою для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача.
Враховуючи вищевикладене та відсутність підстав для зміни розміру аліментів з однієї чверті заробітку (доходів) платника аліментів на тверду грошову суму в розмірі 5000 грн., суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її позову.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.