РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Даніловської А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці за загальними правилами позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області та Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом в якому просив рішення по позову виносити з врахуванням і на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 20.09.2019; визнати невідповідність відповідей відповідача законам України та доказам представлених ним в додатку; стягнути з відповідача та співвідповідача через Державну Україна в особі Державної казначейської служби України 20 000 грн. моральної шкоди на його користь.

В позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що на його звернення про бездіяльність досудового слідства відповідач надає знущальні відповіді, які спростовуються наданими ним доказами до позову. Суму моральної шкоди позивач визначив з свого похилого віку, що підтверджується його паспортом. Зазначив, що бездіяльність відповідача проносить йому страждання, принижує його.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги. Пояснив, що в 2017 році вперше на восьмому десятку своїх років став засудженим. Після цього по його заявах було порушено з десяток кримінальних справ проти осіб, які на його думку відносно нього давали неправдиві покази. Ні по одній справі до сьогоднішнього дня не прийнято остаточного рішення, всі постанови про закриття кримінального провадження скасовуються або прокуратурою або судом із-за їх незаконності. Керівники СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області чітко і однозначно повідомили його « ми не будемо відправляти ці провадження з обвинувальним актом в суд, тому що усвідомлюємо що ми вам незаконно видали обвинувальний акт і якщо рішення суду по цих провадженням буде на вашу користь ми лишимось наших «кормушок» в Нацполіції». Внаслідок такої заяви він почав звертатися до керівництва цих посадових осіб СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області. Отримав відповідь від ГУНП у Вінницькій області в якій зазначено, що за результатами розгляду його скарг порушень службової дисципліни в діях заступника начальника Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка В.В. не встановлено. В цей же час рішенням Вінницького апеляційного суду було стягнуто з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн. за його бездіяльність при провадженні однієї з десяти кримінальних справ. Прокуратура Вінницької області зазначає грубе порушення вимог КПК зі сторони Нацполіції. На підставі постанови суд, якою стягнута шкода, по всім іншим десяти провадженням ним подані аналогічні позови про стягнення шкоди про ту ж саму бездіяльність СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області. На адресу сьогоднішнього відповідача відправлені незчисленні заяви в прокуратуру до керівництва ГУНП у Вінницькій області прийняти міри щодо бездіяльності Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області на які надходять лише відзиви.

Представники відповідача - Державної казначейської служби України, Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області та Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України Бубела Н.В. надіслала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якій просила відмовити в повному обсязі у задоволенні даного позову. Зазначила, що у своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 не вказує на підставі якого нормативно правового акту у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди. Будь яких об`єктивних доказів зазначення моральних страждань та пов`язаних із цим інших негативних наслідків позивач не надає. Не зазначені також фактичні обставини, які слід вважати ознаками отриманої моральної шкоди, що підлягають дослідженню судом. Подаючи відповідний позов позивач просить винести рішення за поданим ним позовом з урахуванням постанови Вінницького апеляційного суду від 20.09.2019 по справі №130/728/19, однак позивач у своїй заяві не наводить будь якого обґрунтування про те, яке приюдиційне значення має вказане судове рішення під час вирішення даного позову ОСОБА_1 . Позивач у поданому ним позові не зазначає якими неправомірними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди та в чому вона полягає та якими допустимими доказами вона підтверджується.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Дмитрук Ю.Д. надіслала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому просила в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначила, що на сьогоднішній день відсутнє жодне рішення суду в порядку КПК України, яке б свідчило про незаконність дій ГУНП у Вінницькій області, вчинених по відношенню до позивача, а відтак факт незаконності дій ГУНП у Вінницькій області чи Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області на сьогоднішній день є недоведений, що свідчить про відсутність підстав для відшкодування шкоди, завданої органом дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду на підставі ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність». Обставини про які вказує позивач, як на підставу своїх вимог, не підпадають під жодну з підстав передбачених Законом та ст. 1176 УК України, які дають право на відшкодування моральної шкоди у порядку передбаченому даними законодавчими нормами, а тому права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом у позивача немає. На час розгляду позову про відшкодування моральної шкоди факт протиправності дій працівників органів досудового розслідування в порядку кримінального судочинства не встановлений, а рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб вважаються правомірними, поки не встановлено протилежне. В позовній заяві не зазначено, якими саме діями ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду та в чому вона полягає. Позивачем взагалі не надано обґрунтування заявлення ним розміру моральної шкоди. З огляду на обставини справи, факт наявності взагалі у позивача моральної шкоди залишається недоведеним.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити враховуючи таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області від 25.07.2017 визначено підслідність кримінального провадження № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України за Жмеринським ВП ГУНП у Вінницькій області.

Позивачу ОСОБА_1 відповідачем по справі Жмеринський ВП ГУНП у Вінницькій області надані відповіді на його звернення від 18.06.2019 №8204/212/03-2019, від 23.05.2019 №7176/212/01-2019, від 23.08.2018 №8718/212/01-2018, від 18.10.2018 №11744/212/03-2018 ( а.с.2-5). На виконання вимоги відповіді від 23.08.2018 №8718/212/01-2018 позивач подав начальнику та заступнику Жмеринського ВП Олексюку В.В. та ОСОБА_3 А. (а.с.11).

Згідно копії листа заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури Кириченко А.В. від 18.10.2019 №74-72-16 позивачу ОСОБА_1 повідомлено, що Жмеринською місцевої прокуратурою розглянуто його скаргу на недотримання розумних строків під час досудового розслідування ряду кримінальних проваджень. Вивченням стану досудового розслідування зазначених кримінальних проваджень установлено, що слідчими слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області та Барського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області допущено в останніх тяганину (а.с.6).

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 20.09.2019 рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, начальника слідчого відділу Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка В.В. та старшого слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Полонської О.Г. про відшкодування моральної шкоди частково задоволено позов та стягнуто з держави України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн. ( а.с.7-10).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 56 Конституції України, згідно якої, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а також нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пунктів 3 4, 5, 10, 14 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи вказані норми права, слід дійти висновку, що відшкодування моральної шкоди можливе в наслідок порушення прав особи, тобто має бути причинно - наслідковий зв`язок між порушенням прав особи та правом на відшкодування моральної шкоди.

Позивач вважає, що бездіяльністю та діями відповідачів йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в стражданнях та приниженні. Моральну шкоду він оцінив у розмірі 20 000 грн.

Оскільки для виникнення зобов`язання по відшкодуванню шкоди в порядку ст. 1176,1174, 1167 ЦК України необхідна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства та їх посадових осіб, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Отже, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23 травня 2001 року кримінальне судочинство визнано як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх Конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Згідно ст. 1 ч. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Главою 26 КПК України врегульовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, ухвал слідчого судді тощо.

Тобто кримінальним процесуальним законодавством визначено інший порядок розгляду скарг учасників кримінального провадження та осіб, права яких порушуються як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого провадження у суді.

Позивачем зазначено підстави для стягнення моральної шкоди, дії та бездіяльність відповідачів - Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області та ГУНП у Вінницькій області, однак позивач не зазначає чи розглядалося в порядку КПК оскарження дій, бездіяльності та рішень цих органів в рамках кримінального провадження та не надаються докази на підтвердження їх незаконної дії в наданих відповідях позивачу.

Будь-якого рішення, що набрало законної сили, про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності відповідачів, позивачем суду не надано.

Суд не приймає посилання позивача на рішення Вінницького апеляційного суду від 20.09.2019, копію якого надав позивач, так як воно не має преюдиціального значення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Належних та допустимих доказів того, що судовим рішенням встановлена бездіяльність відповідачів визнана неправомірною, позивачем не надано, позивач не довів факт протиправних дій або бездіяльності відповідача, конкретні негативні наслідки та причинний зв`язок, а тому суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2020.

Суддя