Провадження № 22-ц/812/362/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 лютого 2020 року м. Миколаїв

справа № 487/1953/13

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Галущенко О.І., Кушнірової Т.Б.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 26 грудня 2019 року під головуванням судді Нікітіна Д.Г. в приміщенні цього ж суду, за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про виправлення описки в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2015 року, повне судове рішення складено того ж дня, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась через свого представника з заявою про виправлення описки в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2015 року.

Заява мотивована тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 505 кв.м. по АДРЕСА_1 за варіантом №2 у висновку № 125-113 від 11 жовтня 2013 року судової будівельно-технічної експертизи:

- в користування співвласника ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 102,26 кв.м., з яких 84,4 кв.м. під будівлями;

- в користування співвласника ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 132,56 кв.м., з яких 72,44 кв.м. під будівлями;

- в спільне користування співвласників ОСОБА_3 і ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 37,87 кв.м;

- в користування співвласника ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею 232,31 кв.м., з яких 125,42 кв.м. під будівлями;

- розташування меж розподілу ділянок, входи визначено за описанням та графічним зображенням варіанту №2 у висновку № 125-113 від 11 жовтня 2013 року судової будівельно-технічної експертизи. Залишено за співвласником ОСОБА_4 право проходу до своєї частини домоволодіння і земельної ділянки через ворота по АДРЕСА_1 .

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення, посилаючись на те, що суд в резолютивній частині рішення не зазначив ідеальні частки співвласників земельної ділянки площею 505 кв.м. по АДРЕСА_1 , що створює певні труднощі при її оформлені.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2015 року вирішено питання про ухвалення додаткового рішення в порядку статті 220 ЦПК України (у редакції, чинній на день ухвалення судового рішення) та визначено порядок користування земельною ділянкою площею 505 кв.м. по АДРЕСА_1 наступним чином ( за варіантом №2 у висновку № 125-113 від 11 жовтня 2013 року судової будівельно-технічної експертизи):

- в користування співвласника ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 102,26 кв.м., з яких 84,4 кв.м, під будівлями, що складає 24/100 ідеальних часток:

- в користування співвласника ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 132,56 кв.м., з яких 72,44 кв.м, під будівлями, що складає 30/100 ідеальних часток;

- в користування співвласника ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею 232,31кв.м., з яких 125,42 кв.м. під будівлями, що складає 46/100 ідеальних часток.

Посилаючись на те, що ухвалою від 16 лютого 2015 року суд змінив резолютивну частину рішення від 03 лютого 2014 року, оскільки з тексту ухвали було виключено частину тексту рішення, а саме «в спільне користування співвласників ОСОБА_3 і ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 37,87 кв.м», а також встановивши в ухвалі розмір ідеальних часток без зазначення розміру земельної ділянки, яка залишилась в спільному користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , суд фактично допустив описки (помилки), представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив суд виправити допущені у судовому рішенні помилки (описки), виклавши текст ухвали наступним чином:

«Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 505 кв.м. по АДРЕСА_1 ( за варіантом №2 у висновку № 125-113 від 11 жовтня 2013 року судової будівельно-технічної експертизи):

- в користування співвласника ОСОБА_3 виділити земельну ділянку

площею 121,2 кв.м., з яких: 84,4 кв.м. під будівлями, 17,86 кв.м. під землею, 37,87 кв.м. в спільне користування з ОСОБА_1 , що складає 24/100 ідеальних часток;

- в користування співвласника ОСОБА_1 виділити земельну ділянку площею 151,5 кв.м., з яких: 72,44 кв.м. під будівлями, 60,12 кв.м. під землею, 37,87 кв.м. в спільне користування з ОСОБА_3 , що складає 30/100 ідеальних часток;

- в користування співвласника ОСОБА_4 виділити земельну ділянку площею 232,31 кв.м., з яких: 125,42 кв.м., під будівлями, 106,89 кв.м. під землею, що складає 46/100 ідеальних часток;

- розташування меж розподілу ділянок, входи визначити за описанням та графічним зображенням варіанту №2 у висновку №125-113 від 11 жовтня 2013 року судової будівельно-технічної експертизи.

Залишити за співвласником ОСОБА_4 право проходу до своєї частини домоволодіння і земельної ділянки через ворота по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2019 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про виправлення описки в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2015 року відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що викладене в оскаржуваному судовому рішенні не є опискою.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для повторного розгляду питання про внесення виправлень до ухвали.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд поверхнево розглянув заяву про внесення виправлень в ухвалу від 16 лютого 2015 року, не з`ясував, що викладені в заяві обставини не змінюють суті та змісту ухвали, оскільки апелянт просив лише здійснити виправлення в цифрах в резолютивній частині ухвали та продублювати частину з резолютивної частини рішення від 03 лютого 2014 року «в спільне користування співвласників ОСОБА_3 і ОСОБА_1 виділити земельну ділянку площею 37,87 кв.м». Через відсутність вказаної частини рішення в ухвалі ОСОБА_1 не може зареєструвати у приватну власність належну її земельну ділянку та спільну частину землі з позивачем. Крім того, вказавши в ухвалі розмір ідеальних часток, суд залишив поза увагою спільну часткову власність ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , тим самим допустив помилки у розмірі ідеальних часток.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи до апеляційного суду не надійшло.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Термін описка означає помилку в написаному тексті, зокрема через неуважність.

Під опискою необхідно розуміти зроблену помилку в написанні слів (спотворення слів); спотворення (неточність): прізвища, імені й по-батькові, в зазначенні ініціалів, назві юридичних осіб, їхніх адрес тощо. Опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання

Як роз`яснено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року (провадження № 6-788цс16), арифметичною вважається помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку з використанням несправної техніки. Не вважається арифметичною помилкою, а отже, і не може бути виправлене в порядку, передбаченому статтею 219 ЦПК України, застосування неправильних методик підрахунку, помилкових вихідних даних для проведення арифметичних обчислень. Суд може виправити лише ті помилки, яких він сам припустився.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2014 року визначено порядок користування земельною ділянкою площею 505 кв.м. по АДРЕСА_1 наступним чином (за варіантом №2 у висновку № 125-113 від 11 жовтня 2013 року судової будівельно-технічної експертизи):

- в користування співвласника ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 102,26 кв.м., з яких 84,4 кв.м. під будівлями;

- в користування співвласника ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 132,56 кв.м., з яких 72,44 кв.м. під будівлями;

- в спільне користування співвласників ОСОБА_3 і ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 37,87 кв.м;

- в користування співвласника ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею 232,31 кв.м., з яких 125,42 кв.м. під будівлями;

- розташування меж розподілу ділянок, входи визначено за описанням та графічним зображенням варіанту №2 у висновку № 125-113 від 11 жовтня 2013 року судової будівельно-технічної експертизи. Залишено за співвласником ОСОБА_4 право проходу до своєї частини домоволодіння і земельної ділянки через ворота по АДРЕСА_1 .

Ухвалою того ж суду від 16 лютого 2015 року вирішено питання про ухвалення додаткового рішення та визначено порядок користування земельною ділянкою площею 505 кв.м. по АДРЕСА_1 за варіантом №2 у висновку № 125-113 від 11 жовтня 2013 року судової будівельно-технічної експертизи:

- в користування співвласника ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 102,26 кв.м., з яких 84,4 кв.м, під будівлями, що складає 24/100 ідеальних часток:

- в користування співвласника ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 132,56 кв.м., з яких 72,44 кв.м, під будівлями, що складає 30/100 ідеальних часток;

- в користування співвласника ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею 232,31кв.м., з яких 125,42 кв.м. під будівлями, що складає 46/100 ідеальних часток.

Як на підставу для ухвалення додаткового рішення суд в мотивувальній частині вказаної ухвали послався на те, що в резолютивній частині рішення не зазначені ідеальні частки співвласників земельної ділянки.

Обґрунтовуючи заяву про виправлення описки представник ОСОБА_1 посилався на те, що ухвалою від 16 лютого 2015 року суд змінив резолютивну частину рішення від 03 лютого 2014 року, оскільки з тексту ухвали було виключено частину тексту рішення, а саме «в спільне користування співвласників ОСОБА_3 і ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 37,87 кв.м», а також встановивши в ухвалі розмір ідеальних часток без зазначення розміру земельної ділянки, яка залишилась в спільному користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , на думку заявника суд фактично допустив описки (помилки).

Проте така не згода з ухваленим судом додатковим рішенням не пов`язана з наявністю описки в розумінні статті 269 ЦПК України.

Аналіз тексту ухвали суду першої інстанції свідчить про те, що судом не було допущено описку, оскільки розміри земельних ділянок, які зазначені в резолютивній частині судового рішення відповідають розмірам ділянок, зазначеним у варіанті №2 у висновку №125-113 від 11 жовтня 2013 року судової будівельно-технічної експертизи, за яким суд визначив порядок користування спірною земельною ділянкою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд в оскаржуваній ухвалі змінив рішення, встановивши розмір ідеальних часток без зазначення розміру земельної ділянки, яка залишилась в спільному користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , свідчать про незгоду заявника з методикою розрахунку суду розмірів спірних земельних ділянок, що може бути підставою для оскарження цієї ухвали в апеляційному порядку, а не для виправлення описки в судовому рішенні.

З урахуванням викладеного суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про виправлення описки в резолютивній частині ухвали суду.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі статті 375 ЦПК України має бути залишена без задоволення, а судове рішення без змін.

Колегія суддів звернула увагу на помилкове посилання суду першої інстанції на статтю 219 ЦПК України (в редакції Закону 2010 року), положення якої є аналогічними статті 269 ЦПК України, однак це не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою її представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
Судді О.І. Галущенко Т.Б. Кушнірова

Повне судове рішення складено 18 лютого 2020 року.