ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ України
31 серпня 2020 року

м. Харків

Справа № 639/273/18

Провадження № 22-ц/818/2961/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Хорошевський О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2020 року, постановлене суддею Сенаторовим В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №9 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Леонова Валерія В`ячеславовича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Департамент патрульної поліції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями,
ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом після уточнення якого просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та грошові кошти у розмірі 20000,00 грн на відшкодування витрат на правову допомогу, грошові кошти у розмірі 200,00 грн на відшкодування інших витрат, а саме сплачену комісію банку за сплату коштів за надання правової допомоги. Розподілити судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 червня 2016 року, інспектором роти № 9 батальйону № 2 УПП у м. Харків ДПП Леоновим В.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 880905, якою ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він під час керування автомобілем «ТОУОТА Саmгу», державний номерний знак НОМЕР_1 , о 14 год. 50 хв., рухаючись по пров. Подільському, здійснив проїзд прямо з полоси, де рух дозволено лише наліво, чим порушив п. 8.4.1 ПДД України. При складанні постанови та перевірці документів. ОСОБА_1 не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, що є порушенням п. 2.1 «г» ПДР України. Постановою визначено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП та його піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу 425 грн. в дохід держави.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2016 року по адміністративній справі № 639/4873/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 9 роти батальону №2 УШІ у м. Харкові Леонова В.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено частково.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2№ 880905 від 11 червня 2016 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 і провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 його правопорушення закрито.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року по справі № 639/4873/16-а, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2016 року по справі № 639/4873/16-а скасовано в частині відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11.06.2016 року, серії ПС2 № 880905, винесену інспектором 9 роти, батальону №2 УПП у м. Харкові Леоновим В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач зазначає, що у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» він має право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями поліцейських, оскільки закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , інспектором роти № 2 батальйону № 9 УПП у м. Харкові ДПП Леоновим В.В. порушено вимоги чинних нормативно-правових актів.

Внаслідок вказаних незаконних дій поліцейського ОСОБА_1 вимушений був звертатися за правовою допомогою для захисту своїх прав, на що він витратив 20000, 00 грн. та 200, 00 грн. комісії банку.

Саме вказані кошти позивач просить відшкодувати йому в якості матеріальної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб Національної поліції.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок вказаних дій йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 останній був позбавлений можливості поїхати з місця зупинки, хоча доказів скоєння ним адміністративного правопорушення у працівників поліції не було.

Крім того, під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 , як особи невинуватої, з`явилося відчуття тривоги, хвилювання, безсоння. Такі незаконні дії принизили честь, гідність ОСОБА_1 через незаконне потрапляння до облікових баз Міністерства внутрішніх справ України, як особи правопорушника.

Також у позивача зірвалися його життєві плати, відбулося погіршення стосунків з оточуючими людьми, він упевнився у безкарності посадових осіб Національної поліції України, що підірвало авторитет органів держаної влади.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2020 року позовні вимоги залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що ухваленні рішення судом першої інстанції неправильно застосувано до спірних правовідносин вимоги статей 1167, 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки не враховано, що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2016 року Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2№ 880905 від 11 червня 2016 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 і провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 його правопорушення закрито, та постановою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11.06.2016 року, серії ПС2 № 880905, винесену інспектором 9 роти, батальону №2 УПП у м. Харкові Леоновим В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяної відповідачем моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає вимогам зазначених статей ЦК України.
До суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при складанні протоколу у відношенні позивача працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень відповідно до статей 255, 265-1 КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а доказів про визнання їх дій неправомірними позивачем не надано, як і не доведено факту завдання йому цими діями матеріальної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку з протиправністю дій і завданням шкоди, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки у даному випадку відсутні усі обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
За статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:
Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 року № 440цс16.
Правильними є висновки суду першої інстанції, що позовні вимоги не знайшли свого обґрунтування при розгляді справи, оскільки позивач не довів незаконності дій або бездіяльності Департаменту патрульної поліції, а тому за умов відсутності решти складових - наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, для виникнення зобов`язання відшкодування шкоди відповідно до вимог статті 1176 ЦК України підстави відсутні.
ОСОБА_1 не доведено факту заподіяння моральної шкоди, що полягає в приниженні його честі та гідності внаслідок порушення норм Конституції України, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями органів Департаменту патрульної поліції та наслідками, зазначеними ним у позові.
Вирішуючи спір суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність.
Посилання апеляційної скарги на те, що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова та постановою Харківського адміністративного апеляційного суду скасовано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності не можна вважати обґрунтованим, оскільки дії інспектора не були визнані неправомірними, а постанову було скасовано не у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а у зв`язку із порушенням процесуального порядку.
Позивачем не надано будь - яких доказів заподіяння йому немайнової шкоди, розміру такої шкоди та підстав за яких така шкода була йому спричинена.
Доказів того, що позивачем не були порушені правила дорожнього руху суду не надано.
Встановлення судом обставин, які були підставами для звільнення позивача від адміністративної відповідальності свідчить про поновлення для позивача немайнового стану, що існував до подій, з якими він пов`язує звернення до суду.
Судові витрати позивач поніс у зв`язку з розглядом справ в порядку КАС України в порядку цивільного судочинства компенсовані бути не можуть.
З огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку до Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне текст постанови складено 31 серпня 2020 року.