Ухвала

01 вересня 2020 року

місто Київ

справа № 756/8303/15-ц

провадження № 61-10163ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну сторони боржника у виконавчому листі № 756/8303/15-ц, виданому Оболонським районним судом міста Києва 15 січня 2020 року, з Комунального підприємства «Житлосервіс Куренівка» Оболонського району у м. Києві (далі - КП «Житлосервіс Куренівка») на Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

(далі - КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»).

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Замінено сторону боржника у виконавчому листі № 756/8303/15-ц, виданому Оболонським районним судом міста Києва 15 січня 2020 року, з КП «Житлосервіс Куренівка» на КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

Суд першої інстанції встановив, що КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є правонаступником КП «Житлосервіс «Куренівка» на підставі рішення Київської міської ради від 22 червня 2017 року № 616/2778.

Зобов`язання КП «Житлосервіс «Куренівка» перед кредиторами та боржниками, права та обов`язки, а також активи і пасиви перейшли до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» за передавальним актом, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 17 вересня 2019 року № 1634.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому листі відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовувалося тим, що кредиторські вимоги ОСОБА_1 не включені до передавального акта від 17 вересня 2019 року № 1634, оскільки до такого включені зобов`язання КП «Житлосервіс «Куренівка» перед кредиторами та боржниками, права та обов`язки, а також активи і пасиви підприємства, які існували станом на 01 липня 2019 року.

Також суд встановив, що виконавчий лист у справі № 756/8303/15, виданий Оболонським районним судом міста Києва від 15 січня 2020 року, не пред`являвся стягувачем до виконання, заяви ОСОБА_1 щодо включення її кредиторських вимог до передавального акта не подавала.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Житлосервіс «Куренівка» перебуває у стані припинення з 05 квітня 2018 року, відомості щодо правонаступників юридичної особи відсутні.

Боржник як юридична особа за виконавчим листом не припинена, відтак не може вважатися таким, що вибув із виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції визнав помилковим висновок суду першої інстанції, що до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», як правонаступника КП «Житлосервіс «Куренівка», перейшли кредиторські вимоги ОСОБА_1 за виконавчим листом від 15 січня 2020 року № 756/8303/15.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10 липня 2020 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції, яку просила скасувати, залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалася тим, що відповідно до передавального акта, затвердженого на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 17 вересня 2019 року № 1634 комісією з реорганізації КП «Житлосервіс «Куренівка», вчинено всі заходи з припинення зазначеної юридичної особи шляхом приєднання до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

На переконання заявника, передавальний акт, що складається під час злиття, приєднання, перетворення організації, слугує документальним закріпленням універсального правонаступництва.

Також заявник зазначає, що відповідно до відомостей реєстру платників податку на додану вартість реєстрація КП «Житлосервіс «Куренівка» анульована з 20 жовтня 2019 року за ініціативою платника.

Наведені обставини, на переконання заявника, свідчать про те, що КП «Житлосервіс «Куренівка» ще до завершення процедури реорганізації вибуло з правовідносин, які виникли між ним та стягувачем, у зв`язку з завершенням господарської діяльності та передачею правонаступнику всіх своїх активів та пасивів, всіх прав та обов`язків без будь-яких застережень щодо їх передачі на майбутнє.

Заявник вважає, що незважаючи на відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи, боржник у виконавчому провадженні підлягає заміні правонаступником.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Норми права, застосовані судом

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району у м. Києві» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району у м. Києві») на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 000, 00 грн, відшкодування майнової шкоди у розмірі 53 863, 57 грн, судовий збір у розмірі 1 061, 77 грн, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 4 608, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року скасовано рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року, ухвалено нове рішення, яким стягнуто з КП «Житлосервіс «Куренівка» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 000, 00 грн, відшкодування майнової шкоди у розмірі 53 863, 57 грн, судовий збір у розмірі 1 061, 77 грн, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 4 608, 00 грн.

15 січня 2020 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі № 756/8303/15.

Судом апеляційної інстанції не встановлено доказів пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання.

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», створене відповідно до рішення Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», віднесено до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до пункту 13 наведеного рішення реорганізовано Комунальне підприємство «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району у м. Києві, Комунальне підприємство «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського району у Києві, КП «Житлосервіс «Куренівка» шляхом їх злиття в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» та віднесено його до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

Рішенням Київської міської ради від 22 червня 2017 року № 616/2778 «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств, що передані до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації» відмінено реорганізацію КП «Житлосервіс «Куренівка» шляхом його злиття в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва».

Частиною другою зазначеного рішення внесено до рішення Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» зміни, серед яких частиною п`ятою рішення реорганізовано КП «Житлосервіс «Куренівка» шляхом його приєднання до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

Згідно з пунктами 7.3., 7.4. зазначеного рішення доручено Виконавчому органу Київської міської ради утворити комісії з реорганізації КП «Житлосервіс «Куренівка» шляхом їх приєднання до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»; затвердити передавальний акт у встановленому порядку.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 17 вересня 2019 року № 1634 затверджено передавальний акт КП «Житлосервіс «Куренівка».

Згідно з передавальним актом зобов`язання КП «Житлосервіс «Куренівка» перед кредиторами та боржниками, права та обов`язки, а також активи і пасиви КП «Житлосервіс «Куренівка» перейшли до правонаступника КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Обсяг таких зобов`язань, активів та пасивів, а також прав та обов`язків зазначений в акті.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закон України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закон України

«Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Також відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Отже, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.

За приписами статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Виходячи зі змісту наведеної норми права, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та припиненням юридичної особи, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі реорганізації суб`єкта господарювання. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 55 ЦПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України).У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106-109 ЦК України) прав і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.

Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником, або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярногоправонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 ЦК України), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК України)).

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи необхідно визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

За правилами частини п`ятої наведеної статті юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відомості з Єдиного державного реєстру можуть підтверджувати факт правонаступництва юридичної особи у випадку її припинення шляхом реорганізації.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37 цс 20).

Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Житлосервіс «Куренівка» перебуває у стані припинення із 05 квітня 2018 року, процедура припинення юридичної особи не завершена, відомості про правонаступників юридичної особи відсутні.

Отже, визначальним у цій справі на підтвердження правонаступництва КП «Житлосервіс «Куренівка» є наявність певних відомостей у Єдиному державному реєстрі та встановлений судом апеляційної інстанції факт незавершення процедури припинення юридичної особи.

Також врахувавши, що ОСОБА_1 не зверталася до КП «Житлосервіс «Куренівка» із заявою щодо включення її кредиторських вимоги до передавального акта, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав помилковим висновок суду першої інстанції, що до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», як правонаступника КП «Житлосервіс «Куренівка», перейшли кредиторські вимоги ОСОБА_1 за виконавчим листом № 756/8303/15.

Посилання заявника у касаційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 756/8927/15-ц (провадження № 61-4299св18), відповідно до яких відсутність запису у Єдиному державному реєстрі щодо припинення юридичної особи не перешкоджає заміні сторони її процесуальним правонаступником, Верховний Суд відхиляє.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18), незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

За наведених обставин, обґрунтованим висновком суду апеляційної інстанції є те, що у справі № 756/8303/15-ц не встановлено процесуальне правонаступництво КП «Житлосервіс «Куренівка», зазначена юридична особа не припинена, докази звернення ОСОБА_1 до боржника із заявою щодо включення її кредиторських вимоги до передавального акта у справі відсутні.

Суд апеляційної інстанції визначив характер спірних правовідносин, належним чином встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням письмових доказів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну боржника його правонаступником.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Оцінюючи підставність доводів поданої касаційної скарги, Верховним Судом додатково враховано, що її обґрунтовано міркуваннями необхідності здійснення переоцінки досліджених судом апеляційної інстанцій доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції та за межі його процесуальних повноважень.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року, за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції, є необґрунтованою.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлосервіс Куренівка» Оболонського району міста Києва, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

Г. І. Усик

Ю. В. Черняк