Провадження № 2/537/600/2020
Справа № 537/1610/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2020 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання - Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участі третьої особи - Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохала суд, встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2009 року і на час відкриття спадщини у будинку АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 квітня 2009 року вона - ОСОБА_1 , уклала шлюб із ОСОБА_2 , який зареєстровано Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 104.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , її чоловік - ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (актовий запис № 2902).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.12.2004 року (номер витягу 5865363), технічного паспорта на житловий будинок (інвентаризаційна справа - 313, реєстровий номер - 10/1264), її чоловік, ОСОБА_2 , був власником 3/5 частини будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. Інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині немає.

Для оформлення свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, але постановою державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. від 02.03.2020 року за вих. № 173/02-31 їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини.

Проте, суб`єктивно оцінюючи фактичні обставини, які склалися у її житті, у неї відсутні поважні причини пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, на підставі яких вона могла б звернутися із позовом щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

У зазначеній вище постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказано, що ОСОБА_1 - дружина померлого, не була зареєстрована разом з померлим за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується відміткою у паспорті.

Однак, не зважаючи на те, що вона, - ОСОБА_1 , з 28.02.1995 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним записом про місце проживання у належному їй паспорті громадянина України, фактично у період з 2009 року до моменту смерті чоловіка проживала разом з останнім за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини щодо постійного спільного проживання разом з її чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 2009 року та до моменту смерті останнього, можуть підтвердити свідки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Враховуючи вказані вище обставини, з метою реалізації її права, як спадкоємиці на отримання спадку у вигляді нерухомого майна, а саме 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , беручи до уваги відсутність інших спадкоємців та неможливість вирішення даного питання у позасудовому порядку, вона вимушена звернутися із відповідним позовом до суду.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та прохала їх задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності прохавши суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - Кременчуцька міська рада Полтавської області - в судове засідання свого представника не направив, однак від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, при вирішенні спору прохали врахувати норми діючого законодавства.

Третя особа - Друга Кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання, згідно якого прохає справу слухати без присутності нотаріуса та винести рішення на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судовому засіданні показав, що позивача знає з 1970 року, померлого її чоловіка приблизно з 1965 року, так, як проживали на одній вулиці за адресою: за адресою: АДРЕСА_3 , дружили сім`ями. Йому відомо, що позивач є дружиною померлого, - зі спілкування з ними та друзями. Потім, у 2009 році позивач з померлим переїхали на «Раківку». В грудні 2018 року він дізнався від позивача, що її чоловік помер.

Свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судовому засіданні дав показання, що померлого та позивача знав з 2012 року, так як є їх сусідом по АДРЕСА_1 , вони спілкувалися мали дружні відносини, в ході спілкування померлий говорив, що позивачка його дружина, часто були у гостях у позивача та померлого, підтверджує, що останні вели спільне господарство. ОСОБА_2 помер у 2018 році. Хто власник домоволодіння у якому жила позивач з померлим він не знає.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , від 06.12.2018 року виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

ОСОБА_2 з 08 квітня 2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, 08.04.2009 року, актовий запис № 104.

За життя ОСОБА_2 , належало на праві приватної власності 3/5 частини будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.12.2004 року (номер витягу 5865363), технічним паспортом на житловий будинок (інвентаризаційна справа - 313, реєстровий номер - 10/1264).

З метою прийняття спадщини позивач - дружина померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулася до Другої кременчуцької нотаріальної контори Полтавської області, однак постановою державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. від 02.03.2020 року за вих. № 173/02-31 їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно вказаної постанови підставою для відмови стало пропущення шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутність реєстрації з померлим за однією адресою на час відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Частинами 1,3,5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст. 1220, ч.1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні з пояснень заявника, свідків, письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_2 з 2009 року і на момент відкриття спадщини за місцем проживання спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається позивач, надані докази повністю узгоджуються з позовною заявою ОСОБА_1 , її поясненнями в судовому засіданні, поясненнями свідків і є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 з 2009 року і на час відкриття спадщини після померлого у будинку АДРЕСА_1 .

Одночасно суд приймає до уваги, що позивач позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.. 315, 316, 318, 319 ЦПК України, 1216,1220,1221,1233,1268,1296 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участі третьої особи - Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом із чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2009 року і на час відкриття спадщини у будинку АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Хіневич