КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року

справа №359/4388/19

провадження № 22-ц/824/2421/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Русинчук І.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Чирки С.С., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір аліментів, утримуваних з відповідача за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2012 року на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стосуються ОСОБА_2 на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2012 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 визначивши аліменти у розмірі ј частки від заробітку платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм ЦПК України. Вказує, що рішення ухвалено без повного з`ясування обставин справи, є необ`єктивним та упередженим. Позивачем не надано доказів на покращення матеріального становища відповідача або погіршення стану здоров`я позивача чи дитини. Зазначає, що витрати на навчання, придбання канцелярських товарів, одягу є додатковими витратами. Інші причини, зазначені позивачем, такі як зміна економічної ситуації в країні та зміна мінімального розміру аліментів також не є підставами для збільшення розміру аліментів. Крім того, апелянт вказує на погіршення свого матеріального становища, наявність в нього нових боргових зобов`язань.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір визначених судом аліментів не є достатнім для належного матеріального забезпечення дитини.

Колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти у розмірі 800 грн щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Дочка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Проте, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася не тільки на зміну мінімального розміру аліментів, але і на те, що дитина виросла та потребує більше коштів на її забезпечення, розвиток, освіту, ніж сплачує відповідач, який працює та має можливість сплачувати аліменти.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею 4-го класу Бучанської загальноосвітньої школи, крім того, навчається в дитячій школі мистецтв, вартість якої становить 170 грн щомісячно, відвідує групу англійської мови, вартість якої становить 800 грн щомісячно.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень.

Під час розгляду даного позову встановлено, що відповідач є чоловіком працездатного віку, доказів неможливості працевлаштуватися за станом здоров`я матеріали справи не містять.

Відповідачем не надано доказів наявності в нього боргових зобов`язань станом на 2019 рік.

Доказів добросовісного виконання своїх батьківських обов`язків відповідачем також не надано.

Крім того, в судовому засіданні позивач повідомила, що звільнена з роботи, та на даний час не працевлаштована, у зв`язку із чим погіршилось її матеріальне становище.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати на навчання, придбання канцелярських товарів, одягу є додатковими витратами колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Таким чином, витрати на навчання, придбання канцелярських товарів, одягу не зумовлені розвитком особливих здібностей дитини, а тому не є додатковими.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Проте, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» від 2019 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень. Таким чином, позивач просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проте, суд першої інстанції стягнув аліменти у частці від доходу відповідача, що позовними вимогами передбачено не було та не звернув увагу на положення статті 184 СК України, відповідно до яких одержувач аліментів має право на отримання аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, проте помилково визначив розмір аліментів від частки доходу відповідача, оскільки таких вимог позивачем заявлено не було.

Таким чином, ухвала суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

Колегія суддів, враховуючи вік, стан здоров`я та потреби дитини, а також те, що відповідач є працездатною особою, дійшла до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року змінити в частині визначення розміру аліментів, а саме: визначити розмір аліментів в сумі 2000 грн але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 02 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді