Дата документу 17.02.2020 Справа № 336/2803/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2803/19 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/483/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019р. ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», зазначивши, що між ними було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № ZPABNS-179K12U від 20.10.2017р. Під час дії вказаного договору вона 15.10.2018р. отримала травму та тілесні ушкодження, а саме «неконсолидированный перелом блока плечевой кости в латеральных отделах без смещения, эпифиза локтевой кости без смещения, вколоченный перелом головки лучевой кости без смещения», «3-й перелом основной 5-й плюсневой кости правой стопы». З огляду на те, що спочатку у медичній довідці було зазначено, що вона отримала закритий перелам основи плюсневої кістки правої стопи та закритий перелам голівки лівої променевої кістки під знаком питання, відповідач запропонував їй пройти КТ-обстеження для підтвердження переламу руки, за результатами якого у неї було встановлено перелам трьох кісток руки. Але відповідач на підставі наданих документів здійснив дві виплати із розрахунку 5% від страхової суми: одна сума 14.11.2018р. за перелам ноги, друга - 28.12.2018р. за перелам руки.

Ознайомившись з «Правилами добровільного страхування від нещасних випадків № П02», вона довідалась, що в разі наявності переламу плечової, ліктьової та променевої кісток розмір страхового відшкодування мав складати 20 % від страхової суми. На запит представника позивача про підстави здійснення страхової виплати в розмірі, меншому за встановлений Правилами страхування, відповідач листом від 18.03.2019р. повідомив, що він не може врахувати Висновок комп`ютерної томографії, оскільки він не є довідкою медичного закладу. Після отримання вказаної відповіді вона звернулась до медичного закладу та отримала довідку, в якій, з урахуванням висновку КТ, підтверджено отримання нею травми «неконсолидированный перелом блока плечевой кости в латеральных отделах без смещения, эпифиза локтевой кости без смещения, вколоченный перелом головки лучевой кости без смещения». Вказану довідку позивач 09.04.2019р. надала відповідачеві,

проте отримала рішення про відмову у доплаті до страхового відшкодування. Тому у відповідності до укладеного між сторонами договору страхування та Правил страхування позивач просила суд стягнути з відповідача 37 500,00 грн. недоплаченої страхової виплати за перелам трьох кісток руки з урахуванням вже сплачених 12 500,00 грн. за перелам однієї кістки. Також відповідно до вимог ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», вважаючи, що відповідач мав здійснити відповідну виплату не пізніше 17.04.2019р., позивач просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за затримку на двадцять днів у сумі 22 500,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

12.09.2019р. позивач у зв`язку зі здійсненням відповідачем страхової виплати в сумі 37500,00 грн. надала заяву про відмову від цієї частини позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2019р. прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від вимог про стягнення недоплаченої страхової виплати у сумі 37 500 грн. та провадження у справі в цій частині закрито.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати страхового відшкодування в розмірі 195,00 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 2 900 грн.

Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині визначення розміру пені за прострочення виплати страхового відшкодування, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо розміру пені в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТДВ «СК «Кредо» вказує, що розмір неустойки узгоджено сторонами в договорі страхування, тому суд правильно застосував саме цей розмір, а не визначений у ч. 5 статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № ZPABNS-179K12U від 20.10.2017р. (а.с. 8).

З тексту договору, наданого сторонами, вбачається, що його укладено із застосуванням майданчика цивільно-правових договорів ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі публічної оферти страховика та усної заяви (акцепту) страхувальника. Цей договір страхування (поліс) підписано із використанням електронного підпису шляхом введення страхувальником в програмні комплекси майданчика ОТР-паролю, надісланого на мобільний телефон страхувальника провайдером. При відтворенні на папері договору страхування страховиком може бути використано факсимільне відтворення підпису особи, уповноваженої підписувати такі договори, а також відтворення відбитка печатки технічними друкувальними приладами. Зазначено, що страхувальник ознайомлений із Правилами страхування та умовами страхування. Умови публічної оферти та страхування розміщені на майданчику цивільно-правових договорів ПАТ КБ "ПриватБанк" та на сайті страховика, та ці Умови страхування є невід`ємною частиною укладеного між сторонами договору.

Згідно з п 3.1 Умов страхування по договору добровільного страхування від нещасних випадків, у разі настання події, яка підпадає під ознаки страхового випадку, страхувальник або застрахована особа, повинні у строк не пізніше тридцяти днів, а у випадку смерті застрахованої особи спадкоємець, у строк не пізніше 6 місяців з дня настання події, повідомити страховика про її настання.

Пунктом 3.2 Умов страхування по договору добровільного страхування від нещасних

випадків встановлено, що для отримання страхової виплати страхувальник або застрахована особа у строк не пізніше тридцяти робочих днів після настання страхового випадку (при тимчасовій непрацездатності - з дня закінчення лікування), повинні звернутися до страховика із заявою про страхову виплату та надати документи, які підтверджують факт настання страхового випадку.

Розмір належної страхової виплати в залежності від виду ушкодження конкретизовано таблицею № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат про страховим випадкам», яка є додатком до особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ.

Під час дії договору позивач 15.10.2018р. отримала травму та тілесні ушкодження, а саме «неконсолидированный перелом блока плечевой кости в латеральных отделах без смещения, эпифиза локтевой кости без смещения, вколоченный перелом головки лучевой кости без смещения», «3-й перелом основной 5-й плюсневой кости правой стопы».

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Позивач своєчасно 15.10.2018р. повідомила про настання страхового випадку та звернулась до відповідача з відповідною заявою.

Останній документ довідку № 68/6 від 09.04.219р., якою позивачу встановлено діаг-

ноз (мовою оригіналу): «Сросшиеся переломы блока левой плечевой кости, эпифиза локте-

вой кости и головки лучевой кости», позивач надала відповідачеві 09.04.2019 року.

Згідно з п. 3.5 Умов страхування по договору, що є його невід`ємною частиною, страховик протягом 20 робочих днів з моменту одержання заяви про страхову виплату і документів, передбачених п. 3.3 Умов страхування, приймає рішення про здійснення або про відмову в здійсненні страхової виплати, яке оформлюється страховим актом. Згідно з п. 3.6 Умов страхування по договору у разі прийняття рішення про здійснення страхової виплати, вона виплачується страховиком застрахованій особі протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту оформлення страхового акту. Таким чином, з урахуванням того, що довідку, яка підтверджує настання страхового випадку, позивач надала 09.04.2019р., страховик відповідно до умов укладеного між сторонами договору має 20 робочих днів для прийняття рішення про здійснення страхової виплати та 5 банківських днів після прийняття такого рішення для здійснення страхової виплати.

З урахуванням вказаних вимог договору страхування та надання позивачем останніх відомостей щодо її тілесних ушкоджень 09.04.2019р., суд дійшов висновку про те, що страховий акт повинен був бути складеним не пізніше 10.05.2019 року (протягом 20 робочих днів) і відповідно до цього, враховуючи пункт 3.6 Умов страхування по договору, страхове відшкодування мало бути виплачене не пізніше 16.05.2019 року (протягом 5 банківських днів після затвердження страхового акту).

Але, як вбачається з наданої відповідачем копії платіжного доручення № 1098 від 08.07.2019р., виплата страхового відшкодування здійснена відповідачем на користь позивача лише 08.07.2019р., тобто з простроченням строку, визначеного договором.

Отже, суд визначив, що згідно з умовами договору страхування підлягає сплаті відповідачем за несвоєчасну виплату страхового відшкодування з 17.05.2019 по 08.07.2019 пеня у розмірі 195,00 грн. (37500,00грн. х 0,01% х 52, де 37500,00 грн. - сума виплати страхового відшкодування; 0,01 % - пеня за кожен день прострочення, визначена сторонами у договорі; 52 дні - прострочення з 17.05.2019 по 08.07.2019).

В апеляційній скарзі позивач не погоджується з розміром визначеної судом неустойки, вказуючи, що вона має розраховуватись за ставкою пені, визначеною частиною 5 статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки вона не підписувала та не була ознайомлена з Умовами страхування по договору, який суд визнає його невід`ємною частиною. Вказує, що в тому документі, який вона узгодила своїм цифровим підписом, а саме, Договорі (полісі) добровільного страхування від нещасних випадків № ZPABNS-179K12U від 20.10.2017р., умов про розмір відповідальності відповідача за невиконання ним договірного зобов`язання не передбачено. Також зазначає, що не мається у підписаній нею цифровим підписом редакції договору і вказівки про те, що Умови страхування по договору є його невід`ємною частиною. А тому ставка пені є неузгодженою між сторонами, внаслідок чого слід застосовувати саме визначену у законі ч. 5 статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Між тим, колегія вважає такі доводи апеляційної скарги неспроможними з огляду на наступне.

Так, з тексту договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків № ZPABNS-179K12U від 20.10.2017р., який засвідчено електронним підписом позивача, вбачається, що в ньому зазначено, що Умови страхування є невід`ємною частиною цього договору страхування.

Також у змісті договору вказується, що договір між сторонами укладено відповідно до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ» - Додаток № 4 до Правил добровільного страхування від нещасних випадків № П-02, затверджених розпорядженням Дирекції № 87 від 31.05.2017р. А відносини між сторонами регулюються ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг».

Отже, позивач, підписавши договір у вказаній редакції, погодилась із тим, що одночасно із умовами, узгодженими в полісі, вона погоджується із Умовами страхування, викладеними на сайті страховика, а правовідносини із страхування, насамперед, врегульовані ЗУ «Про страхування».

А тому суд дійшов вірного висновку, що за прострочення у виплаті страхового відшкодування позивачу страховик має нести відповідальність, визначену у полісі та в Умовах страхування по договору, згідно з якими ставка пені становить 0,01 % від простроченої суми.

Крім того, колегія звертає увагу на те, що позивач погоджується з Умовами страхування по договору, які вважає не узгодженими з нею в цілому, в частині розміру страхового відшкодування за тройний перелам кістки, про що свідчить зміст її позовної заяви. Так, позивач зазначає, що вивчила «Правила добровільного страхування від нещасних випадків № П-02», які знаходяться на сайті відповідача, та визначила, що відбулась недоплата їй страхового відшкодування згідно з п. 73 «д» Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам».

Але в такому разі вбачається непослідовність позиції позивача, яка в одній частині, яка врегульовує розмір страхового відшкодування при її нещасному випадку та отриманих тілесних ушкодженнях, погоджується з Умовами страхування, а в іншій, щодо розміру встановленої пені, не погоджується. При цьому, питання між сторонами під час укладення договору шляхом узгодження протоколу розбіжностей щодо визначених умов відповідальності страховика не вирішувалось.

Таким чином, колегія визнає, що судом зроблено правильний висновок, що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» - загальними.

Суд вірно визначився у тому, що розмір неустойки як відповідальність страховика за договором страхування має бути визначений у такому договорі. Якщо ж такий розмір не було визначено сторонами в договорі страхування, то до спірних правовідносин застосовується частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи.

Отже, на підставі наведених правових приписів, а також правил застосування конкуренції правових норм, за умови, що укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи, страховик несе відповідальність у вигляді розміру неустойки, визначеного в договорі страхування, а у разі відсутності визначення розміру в договорі - у розмірі, визначеному в Законі України «Про захист прав споживачів».

При цьому, судом враховано правову позицію, викладену у висновках Верховного Суду України у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-126цс14, та підтверджену у постановах Верховного Суду у справах № 554/5207/16-ц від 18.04.2018 року, № 212/1101/18 від 17.04.2019 року.

За викладених обставин, колегія вважає апеляційну скаргу позивача необґрунтованою, а тому у відповідності до приписів ст.. 375 ЦПК України її слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 17 лютого 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.