Справа №478/505/20 пров. №2/478/154/2020
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2020 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Шматкової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: комісія з захисту прав дитини при Казанківській районній державній адміністрації, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради Миколаївської області, служба у справах дітей Казанківської районної державної адміністрації про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

В с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: комісія з захисту прав дитини при Казанківській районній державній адміністрації, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради Миколаївської області, служба у справах дітей Казанківської районної державної адміністрації про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 28 лютого 2009 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 30 вересня 2013 року був розірваний на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за домовленістю сторін, після розірвання шлюбу залишилася проживати з відповідачем (матір`ю).Після розірвання шлюбу створив нову сім`ю, проте має бажання спілкуватися з донькою, брати активну участь у її вихованні, утриманні та розвитку. Однак, упродовж 2019 року відповідач не дає можливості бачити і спілкуватися з дочкою (блокує телефоні дзвінки, відбирає телефон, ноутбук, забирає дарунки), навмисно перешкоджає у спілкуванні з дитиною. Посилаючись на те, що у позасудовому порядку вирішити питання щодо порядку та способів участі батька у вихованні дитини не вдається, просив встановити для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі способи участі: перебування малолітньої ОСОБА_6 на зимових канікулах за місцем проживання батька ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , в період з 29 грудня по 10 січня кожного року; перебування малолітньої ОСОБА_6 за місцем проживання батька ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , два місяці влітку, для сумісного відпочинку та оздоровлення, з 01 липня по 31 серпня кожного року; відвідини ОСОБА_1 дочки ОСОБА_6 кожної першої і третьої суботи та неділі місяця з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем її проживання, з виїздом в місця громадського відпочинку; визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_1 на літніх канікулах в період з 01 липня по 31 серпня включно, та на зимових канікулах з 29 грудня по 10 січня включно кожного року, за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2; зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 , не допускати дій та розмов проти батька.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу з позивачем їхня спільна дитина - дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею. Проти спілкування позивача з дочкою вона ніколи не заперечувала та не забороняла, а навпаки цьому сприяла, коли позивач приїздив до смт. Казанка завжди брав дочку на цілий день, після чого повертав її додому в обумовлений між ними час. До березня 2014 року кожного літа, під час літніх канікул, відпускала доньку на відпочинок та оздоровлення до позивача, за місцем його проживання до Автономної Республіки Крим. Після окупації території Автономної Республіки Крим Російською Федерацією нею було прийнято рішення не давати позивачеві дочку на літні канікули та взагалі до окупованої території Автономної Республіки Крим, про що нею в телефонному режимі було повідомлено останнього, але вона не заперечувала проти їхнього спілкування та побачень в смт. Казанка та спільного перебування у бабусі в с. Козачі Лагері в Херсонській області. Підтвердила, що дійсно позивач перераховував на її картку «ПриватБанк» грошові кошти на покупку речей дитині, але вона особисто його ніколи про це не просила та домовленості між ними з приводу перерахування останнім аліментів на утримання дитини не було. Після того, як позивач припинив своє спілкування з дитиною та матеріально самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, вона була вимушена звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини. Запевнила, що жодним чином не вчиняє якихось перешкод у побаченні позивача з дитиною та не заперечує проти його участі, як батька у вихованні дитини і спілкуванні з нею, але тільки за місцем її проживання. Враховуючи вище викладене просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 доводи ОСОБА_3 підтримав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради Миколаївської області підтримала висновок зазначеного органу щодо доцільності встановлення способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник служби у справах дітей Казанківської районної державної адміністрації підтримала письмовий висновок цього органу щодо доцільності встановлення способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та просила при визначенні способу участі позивача ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_6 врахувати думку самої дитини.

Залучена до участі в справі малолітня ОСОБА_6 пояснила, що взагалі не заперечує проти спілкування з батьком ОСОБА_1 , але бажає спілкуватися з ним за місцем свого проживання в смт. Казанка, та відмовилась від спілкування з батьком за адресою його проживання, а саме в АР Крим.

Вислухавши доводи сторін, допитавши світків та дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи та поясненнями сторін встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 28 лютого 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2013 року було розірвано (а.с.16).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтва про народження (копії), виданого повторно, серії НОМЕР_1 від 15.01.2020 року (а.с.36).

Згідно свідоцтва про шлюб (копії) серії НОМЕР_2 від 05 травня 2020 року мати дитини - ОСОБА_7 та громадянин ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 05 травня 2020 року, про складено відповідний актовий запис №05 (а.с.59).

Після розірвання шлюбу малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою виданою Казанківською селищною радою Миколаївської області від 13.04.2020 року за №692/03-15 (а.с.37).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Казанківської селищної ради Миколаївської області від 08.05.2020 року за №10/03-15/01 малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 фактично проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її чоловіком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по АДРЕСА_4 (а.с.69), що також підтверджується актом підтвердження на предмет фактичного проживання депутата Казанківської селищної ради ОСОБА_9 (а.с.70).

З акту обстеження умов проживання від 30.04.2020 року, складеного начальником служби у справах дітей РДА Єною Л.В. та головним спеціалістом служби у справах дітей РДА Шматковою О.О., проведено обстеження умов проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_4 вбачається, що санітарний стан в помешканні задовільний, продуктами харчування сім`я забезпечена на належному рівні (в наявності є крупи, олія, мука, мучні вироби). В помешканні є необхідні меблі: шафа для одягу, ліжко, кухонна стінка та побутова техніка: пральна машина автомат, телевізор, холодильник, душова кабінка. Опалення газове (котел, парове). ОСОБА_7 є приватним підприємцем, джерелом доходу сім`ї в місяць є 10000 грн. Неповнолітня ОСОБА_6 навчається у 5 класі в Казанківській гуманітарній гімназії, відвідує кружок танців. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: ОСОБА_10 має окрему кімнату, яка облаштована меблями: ліжко, шафа для одягу, письмовий стіл. В наявності ноутбук, велосипед. Одягом та взуттям забезпечена відповідно сезону (а.с.78).

З виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (копія), з свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_3 (копія), витягу з реєстру платників єдиного податку (копія) та з повідомлення Баштанського управління ГУДПС у Миколаївській області вбачається, що ОСОБА_11 займається підприємницькою діяльністю з надання послуг перукаря і відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік має відповідні доходи (а.с.61-66).

Згідно довідки виданої Козачелагерською сільською радою Олешківського району Херсонської області від 15.04.2020 року за №107 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.39).

Право власності на будинок за АДРЕСА_2 , належить матері позивача ОСОБА_12 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.2012 року (копія)) (а.с.46).

З довідки виданої (російською мовою) адміністрацією Геройського сільського поселення Сакського району Республіки Крим від 13.04.2020 року за №2.1.25 319 вбачається, що ОСОБА_1 , 1986 року народження, дійсно фактично проживає на території муніципального утворення Геройське сільське поселення Сакського району, АДРЕСА_1, до складу його сім`ї входять: ОСОБА_13 , 1987 року народження, - дружина; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - дочка; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - син; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - син (а.с.38).

З виписки із Єдиного державного реєстру нерухомості про основні характеристики та зареєстрованих правах на об`єкт нерухомості виданої (російською мовою) Державним комітетом по державній реєстрації і кадастру Республіки Крим вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце народження: смт. Казанка Миколаївської області, громадянин Росії, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та земельною ділянкою від 12.02.2018 року, є власником 1/5 частки житлового будинку, площею 55,8 м2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Правовласники: ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_15 (а.с.44-45).

З акту обстеження матеріально-побутових умов і фактичного проживання від 15.04.2020 року, складеного (російською мовою) комісією в складі: депутата Геройського с/п ОСОБА_16 та сусідів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , проведено огляд матеріально-побутових умов фактичного проживання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 вбачається, що з березня 2015 року останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_13 , 1987 року народження та дітьми: ОСОБА_14 , 2007 року народження; ОСОБА_15 , 2014 року народження та ОСОБА_15 , 2014 року народження, в житловому будинку загальною площею 145 м2 , жилою площею 115 м2 , який належить йому. Будинок складається із 6 житлових кімнат, коридору, сходів, кухні, 2-х санвузлів, ванної кімнати, будинок має електричне опалення, 2 кондиціонера, центральне водопостачання, забезпечений необхідними речами і меблями (а.с.48).

Відповідно до характеристики з місця проживання складеної (російською мовою) сусідами ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та депутатом Геройського с/п ОСОБА_16 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , останній проживає за вказаною адресою з 2015 року, в період проживання зарекомендував себе з хорошого боку, в ніяких негативних ситуаціях помічений не був. Одружений, виховує трьох дітей, відносини в родині довірливі, доброзичливі, із сусідами привітний та ввічливий. Ставлення чемне, уважне і шанобливе. У зловживанні спиртними напоями не помічений, завжди має охайний вигляд (а.с.40).

Згідно з положеннями ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст.81 ЦПК України).

Допитана в якості свідка ОСОБА_19 пояснила, що позивач ОСОБА_1 являється двоюрідним братом її чоловіка ОСОБА_20 . Так, після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем малолітня дитина ОСОБА_6 залишилась проживати разом з мамою. Позивач ОСОБА_1 на даний час проживає в АР Крим, після розлучення коли приїжджав до смт. Казанка відповідач ОСОБА_5 дозволяла брати дочку, але з умовою, що останній разом з дитиною буде ночувати в них з чоловіком, з чим він погоджувався. Коли позивач ОСОБА_1 попросив відповідача ОСОБА_5 дати дочку на довгий термін, для спільного відпочинку, з можливістю взяти дитину до АР Крим, остання відмовила сказавши, що «до татарів не віддасть». Зазначила, що відповідач ОСОБА_5 дозволяла позивачу ОСОБА_1 спілкуватися з дитиною лише на території України, дитину давала лише бабусі ОСОБА_12 - матері позивача, з правом виїзду на море, позивач міг лише приїжджати до них. Останнього разу, під час святкування в гімназії Нового Року, відповідач ОСОБА_5 не дозволила позивачу ОСОБА_1 взяти дитину, хоча дитина дуже цього хотіла, останній лише дивився концертну програму. Вважає, що позивач ОСОБА_1 є гарним та люблячим батьком, для своєї дочки, має всі необхідні умови для її виховання.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що він є двоюрідним братом позивача ОСОБА_1 . Так, відповідач ОСОБА_5 не дає позивачу можливості спілкуватися із своєю малолітньою дочкою ОСОБА_6 , з яких причин йому особисто невідомо. Після розлучення позивач ОСОБА_1 спілкувався з дитиною шляхом її особистих відвідин, в телефонному режимі та в соцмережах, але на даний час, як йому відомо від позивача відповідач закрила всі соцмережі та постійно змінює телефонні номери дочки. В минулому році на день народження дитини позивач ОСОБА_1 просив відповідача ОСОБА_5 дати дочку до м. Кривого Рогу, для спільного відпочину, але остання відмовила. Вважає, що позивач ОСОБА_1 добре відноситься до дитини, проявляє увагу і робить все, для своєї дочки, має всі необхідні умови для її виховання.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 та являється бабусею малолітньої ОСОБА_6 . Так, вона проживає в с. Козачі Лагері, Олешківського району, Херсонської області, має особистий будинок. Три роки підряд відповідач ОСОБА_5 давала їй онуку, вони разом їздили відпочивати на море, на екскурсію до м. Миколаєва та м. Києва, по декілька тижнів дитина проживала в неї в с. Козачі Лагері. Влітку 2019 року через буревій, який пошкодив дах її будинку вона не мала можливості взяти до себе онуку, оскільки проводила ремонтні роботи, але особисто приїжджала до смт. Казанка, де спільно з дитиною проводили час. На даний час онука не відповідає на телефоні дзвінки та не спілкується в соцмережах. Позивач ОСОБА_1 є гарним та люблячим батьком, для своєї дочки, коли дитина перебувала в неї останній постійно приїжджав з АР Крим та спілкувався з нею. Зазначила, що не заперечує того, щоб онука приїздила до неї, вважає, що позивач та відповідач повинні знайти спільну мову щодо виховання дочки.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача ОСОБА_1 . Так, позивач ОСОБА_1 являється добрим батьком для всіх своїх дітей, дуже любить свою дочку від першого шлюбу ОСОБА_10 , з якою хоче спілкуватися, але відповідач ОСОБА_5 не дає йому цієї можливості. Зазначила, що в їхній сім`ї є всі необхідні умови, для приживання дитини, особисто вона не заперечує щодо спілкування позивача з дочкою, діти її люблять і хочуть з нею спілкуватися. Вважає, що позивач ОСОБА_1 є гарним та люблячим батьком, для своєї дочки.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд приходить висновку про те, що встановлені в ході даного судового розгляду обставини, які спонукали позивача звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, свідчать про те, що відповідачем ОСОБА_5 були створені перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Згідно із ч.ч.8, 9, 10 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст.3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В силу приписів ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 159 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

За змістом цих норм права, той з батьків, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а той з батьків, з яким проживає дитина не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Частиною 5 ст.19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За висновком органу опіки та піклування Казанківської районної державної адміністрації від 08.05.2020 року, орган опіки та піклування Казанківської райдержадміністрації вважає за можливе визначити участь батька - ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та спілкування з нею, встановивши такий порядок, як: надати можливість ОСОБА_1 спілкування з ОСОБА_6 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, враховуючи бажання дитини; встановити побачення ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_6 в денний час з 10:00 год. до 18:00 год. кожної першої і третьої суботи та неділі місця, за місцем проживання дитини, а саме: АДРЕСА_4 , враховуючи бажання дитини; надати можливість ОСОБА_1 спілкування з малолітньою ОСОБА_6 та сумісного відпочинку протягом зимових канікул до 5 днів та протягом літніх канікул до 15 днів, поза межами місця проживання дитини, враховуючи бажання дитини; відмовити ОСОБА_1 на період анексії Автономної Республіки Крим у вивозі малолітньої доньки ОСОБА_6 за його місцем проживання: АДРЕСА_1 ; відмовити ОСОБА_1 у вивозі малолітньої доньки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю висновку про створення належних умов проживання для дитини (а.с.75-77).

Відповідний висновок був наданий і службою у справах дітей Казанківської районної державної адміністрації від 12.05.2020 року (а.с.79-81).

З висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради (а.с.185-186), який затверджений рішенням виконавчого комітету Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області за №50 від 16.06.2020 року (а.с.184), вбачається, що опікунська рада при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради вважає за можливе визначити участь батька - ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та спілкування з нею, встановивши такий порядок, як: надати можливість ОСОБА_1 спілкування з ОСОБА_6 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, враховуючи бажання дитини; встановити побачення ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_6 в денний час з 10:00 год. до 18:00 год. кожної першої і третьої суботи та неділі місця, за місцем проживання дитини, а саме: АДРЕСА_4 , враховуючи бажання дитини; надати можливість ОСОБА_1 спілкування з малолітньою ОСОБА_6 та сумісного відпочинку протягом зимових канікул до 5 днів та протягом літніх канікул до 15 днів, поза межами місця проживання дитини, враховуючи бажання дитини; відмовити ОСОБА_1 на період анексії Автономної Республіки Крим у вивозі малолітньої доньки ОСОБА_6 за його місцем проживання: АДРЕСА_1 ; відмовити ОСОБА_1 у вивозі малолітньої доньки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю висновку про створення належних умов проживання для дитини.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд зауважує, що органи опіки та піклування, визначаючи спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, не встановили об`єктивних умов, за яких такі побачення можуть відбуватися враховуючи бажання дитини.

Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, необхідно враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано суду доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише за бажанням дитини, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні.

Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.

За такого, суд не погоджується з висновками органу опіки та піклування про встановлення побачень, які можуть відбуватися враховуючи бажання дитини.

Позиція сторін в ході судового розгляду свідчить про неможливість на даний час їх нормального конструктивного спілкування між собою та, відповідно, врегулювання спірних питань, що виникли та можуть об`єктивно виникати в процесі виховання дитини шляхом домовленостей між собою, а отже потребує відповідного регламентування задля запобігання можливих зловживань сторонами та виникнення конфліктів, які, безумовно можуть позначитись на психоемоційному стані дитини.

Враховуючи рівні права батька щодо дитини із її матір`ю, все ж, при визначенні конкретних способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, слід брати до уваги, найперше, інтереси дитини, оскільки їй не має бути завдано шкоди такими конкретними способами участі, які встановлюються для батька.

Тож в даному випадку має бути розумний баланс між забезпеченням належного батьківського виховання, реалізацією батьком своїх прав, і інтересами дитини.

Судом встановлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про дочку, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується. Спілкування дівчинки з батьком буде відповідати її найкращим інтересам, а батько підтвердив своє бажання брати в житті дитини найактивнішу участь.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дочкою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дочкою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

Враховуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини суд приходить висновку про часткове задоволення позову та вважає можливим визначити позивачу ОСОБА_1 наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_6 шляхом встановлення часу побачень в наступному порядку: кожної першої і третьої суботи та неділі місяця з 10 год. до 18 год. за місцем проживання дитини, з правом в цей період відвідувати місця оздоровлення та культурно - розважальні заходи, що не заборонені для дитини відповідного віку; 5 днів на зимові канікули за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування батька на території України, в тому числі на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, з правом в цей період спільно відпочивати, відвідувати місця оздоровлення та культурно - розважальні заходи, що не заборонені для дитини відповідного віку; 01 липня по 30 липня кожного року за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування батька на території України, в тому числі на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, з правом в цей період спільно відпочивати, відвідувати місця оздоровлення та культурно - розважальні заходи, що не заборонені для дитини відповідного віку.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст.12, 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: комісія з захисту прав дитини при Казанківській районній державній адміністрації, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради Миколаївської області, служба у справах дітей Казанківської районної державної адміністрації про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 перешкоди брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом встановлення часу побачень, в наступному порядку:

- кожної першої і третьої суботи та неділі місяця з 10 год. до 18 год. за місцем проживання дитини, з правом в цей період відвідувати місця оздоровлення та культурно - розважальні заходи, що не заборонені для дитини відповідного віку;

- 5 днів на зимові канікули за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування батька на території України, в тому числі на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, з правом в цей період спільно відпочивати, відвідувати місця оздоровлення та культурно - розважальні заходи, що не заборонені для дитини відповідного віку;

- з 01 липня по 30 липня кожного року за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування батька на території України, в тому числі на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, з правом в цей період спільно відпочивати, відвідувати місця оздоровлення та культурно - розважальні заходи, що не заборонені для дитини відповідного віку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28.08.2020 року.

Суддя І.П. Сябренко