ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3651/19 Номер провадження 22-ц/814/1204/20Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Юдова Валерія Олександровича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2020 року, ухвалене суддею Миронець О.К., повний текст рішення складено 14.02.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інкріс-Агро» про визнання договору поруки недійсним, третя особа Приватне підприємство сільськогосподарського виробництва «СІМ.Я».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду з позовом до ТОВ «Інкріс-агро» про визнання недійсним договору поруки №1-Хм від 20.03.2018 року, посилаючись на те, що вона не укладала та не підписувала вказаний договір, у зв`язку з чим вважає вимоги ТОВ «Інкріс-агро» до неї про виконання умов вказаного договору незаконними.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

З рішенням місцевого суду не погодилась позивачка ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі представник позивачки адвокат Юдов В.О. прохає скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що на момент укладення оспорюваного договору копії установчих та інших документів, що стосуються ПП СГВ «СІМ.Я», копії особистих документів директора підприємства ОСОБА_1 та печатка підприємства були втрачені, у зв`язку з чим вона зверталася до органів поліції.

Станом на момент укладення оспорюваного договору, а саме на 20.03.2018 р., ОСОБА_1 перебувала у відпустці. Жодних осіб на вчинення правочинів від імені підприємства не уповноважувала. Крім цього, на момент укладення договору поруки 20.03.2018 р. позивачка ОСОБА_1 у зв`язку з важким станом здоров`я по причині перенесеної операції на серці не могла бути присутньою фізично в м. Полтаві.

Також ОСОБА_1 зверталася до органів поліції щодо підробки печатки ПП СВ «СІМ.Я», підпису директора та її особистого підпису у договорі поставки на умовах товарного кредиту та додаткових договорів, укладених у період з 20.03.2018 р. по 24.04.2018 р.

Відповідачем не виконано вимогу місцевого суду про надання оригіналу оспорюваного договору поруки, що унеможливило проведення судово-почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_1 .

Судом не прийнято до уваги заперечення ОСОБА_1 щодо факту підписання договору поставки на умовах товарного кредиту; додатків до нього; видаткових накладних; та у договорі поруки як під час розгляду справи Господарським судом Хмельницької області, так і під час розгляду справи інших господарських справ, пов`язаних з цим питанням.

Не взято до уваги те, що волевиявлення учасника правочину ОСОБА_1 при укладенні договору поруки та договору поставки не було вільним та не відповідало внутрішній волі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ТОВ «Інкріс-Агро» Соколенко А.В. прохає відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке вважає законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Представник ТОВ «Інкріс-Агро» в судове засідання не з`явився.

Розгляд справи проводиться апеляційним судом в режимі відеоконференції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 29.01.2019 року ТОВ «Інкріс-Агро» звернулось з претензією до ОСОБА_1 про виконання умов договору поруки № 1-Хм від 20.03.2018 року (том 1 а.с. 14)

З даної претензії вбачається, що 20.03.2018 року між ТОВ «Інкріс-Агро» та ПП СВ «СІМ.Я» було укладено договір поставки №00108-ХМ на умовах товарного кредиту.

Крім того, 20.03.2018 року укладено договір поруки № 1-Хм, за яким ТОВ «Інкріс-Агро» є кредитором, ППСВ «СІМ.Я.» боржником, а ОСОБА_1 поручителем.

Відповідно до рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.05.2019 року частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Інкріс-Агро» та стягнуто солідарно з ППСВ «СІМ.Я» та ОСОБА_1 суму заборгованості, яку ППСВ «СІМ.Я» заборгувало ТОВ «Інкріс-Агро» за поставлений в 2018 році товар на суму 249931,94 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року, яке ухвалено у справі за позовом ППСВ «СІМ.Я» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, встановлено, що ОСОБА_1 подавала договір поруки від 20.03.2018 року та договір поставки від 20.03.2018 року на підтвердження реальності господарської операції. Отже, позивач ОСОБА_1 вважала даний договір укладеним.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статей 546, 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором поруки є договір, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (стаття 533 ЦК України).

Частинами першою і третьою статті 203 ЦК України, яка закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою вважати правочин недійсним (стаття 215 ЦК України).

Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вірно встановивши обставини справи, проаналізувавши надані сторонами докази суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність визначених статтями 203, 215 ЦК України правових підстав для визнання договору поруки недійсним.

Доводи апеляційної скарги представника позивачки ОСОБА_2 зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ухваленим рішенням, жодними належними доказами не підтверджені.

Судово-почеркознавча експертиза відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 29.07.2019 року не проведена у зв`язку з ненаданням сторонами необхідних для її проведення матеріалів, зокрема, оригіналу оспорюваного договору поруки, достовірно вільних зразків підпису ОСОБА_1 , експериментальних зразків підпису ОСОБА_1 .

Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивачка не підписувала оспорюваний договір поруки матеріали справи не містять.

Посилання представника позивача на проведення досудового розслідування по факту підробки документів не може бути прийнято до уваги і не свідчить про недійсність договору поруки, оскільки остаточного рішення відповідними органами не прийнято.

В разі ухвалення остаточного рішення це може бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам.

Підстав для скасування судового рішення з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юдова Валерія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун