Справа № 134/1194/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 вересня 2020 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Швець Л.В.

при секретарі судового засідання Коваль Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Крижопіль справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області про визнання права на спадщину за заповітом, -

встановив:

29 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області про визнання права на спадщину за заповітом, а саме цілого житлового будинку з господарськими будівлями.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який проживав в с. Жабокрич Крижопільського району Вінницької області. Позивач здійснювала його поховання, оскільки останій був співмешканцем її метері ОСОБА_3 , яка померла у 2018 році.

ОСОБА_2 заповів усе майно позивачу. Заповіт на час смерті не змінено і не скасовано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати спадкодавця, ОСОБА_4 , яка постійно проживала в АДРЕСА_1 , у власному будинку, який відноситься до категорії робітничих дворів. На час смерті матері ОСОБА_2 вони проживали спільно, оскільки ОСОБА_4 потребувала догляду. Відповідно до ст. 1268 УК України Охапський вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 . Таким чином, спадкове майно після смерті спадкодавця складається із цілого житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , право власноті на який за життя спадкодавця не було оформлено ні за спадкодавцем, ні за його мотір`ю ОСОБА_4 . Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що розташований за адресою: по АДРЕСА_1 , видати немає можливості, тому що у неї відсутній правовстановлюючий документ на вищезгадане майно.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: по АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, зазначеного у технічному паспорті літерою «А» загальною площею 24,2 кв.м., житловою площею 12,1 кв.м., ганку «а», туалету «Т», огорожі «1-3», як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала.

Представник відповідача виконавчого комітету Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Дослідивши наданні докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 23.12.2019 року Крнижопільським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Після його смерті ОСОБА_1 , як спадкоємиця за заповітом, звернулась до приватного натаріуса Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С. про прийняття спадщини. Проте, листом від 17.08.2020 року №67/01-16 повідомлено, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що розташований за адресою: по АДРЕСА_1 , який належав матері спадкодавця, видати немає можливості, тому що у неї відсутній правовстановлюючий документ на вищезгадане майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати спадкодавця, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , видане 25.04.2016 року виконавчим комітетом Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, яка постійно проживала в АДРЕСА_1 , у власному будинку, який відноситься до категорії робітничих дворів. На час смерті матері ОСОБА_2 вони проживали спільно, оскільки ОСОБА_4 потребувала догляду, що підтверджується довідкою Жабокрицькою сільською радою Крижопільського району Вінницької області від 20.07.2020 року № 696. Після смерті матері ОСОБА_2 вступив в користування майном, яке залишилося після смерті його матері, однак не оформив спадкових прав.

За заповітом, посвідченим 21.02.2018 року секретарем виконкому Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, ОСОБА_2 заповідав позивачці все своє майно (копія заповіту в матеріалах справи).

Позивачем було замовлено у КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на будинок за адресою : АДРЕСА_1 .

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових праву нотаріальному порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними негосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних).

Відповідно до довідки № 492 від 22.05.2020 року, виданої виконкомом Жабокрицької сільської ради, про те, що згідно погосподарської книги №3 особовий рахунок № НОМЕР_3 житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до категорії робітничих дворів і належить на праві власності гр. ОСОБА_4 . Склад по господарському двору слідуючий: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - голова двору; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син.

Запис про право власності на дане нерухоме майно був внесений у погосподарську книгу. Згідно Інструкції з ведення погосподарського обліку роком побудови житлового будинку вважався рік введення в експлуатацію - 1970. На той час виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

ОСОБА_2 прийняв спадщину і вступив у володіння спадковим майном після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері ОСОБА_2 , однак не оформив спадкових прав та не зареєстрував за собою право власності на вказане нерухоме майно.

Таким чином, відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно перешкоджає позивачу в оформленні спадщини.

Відповідно до ст. 16 ЦК У країни, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права є визнання права.

Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливав із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом мас право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: по АДРЕСА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач не наполягала на стягнені з відповідача судових витрат по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 328, 331, 1217, 1218, 1222, 1261 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 161, 170, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ІПН НОМЕР_4 , право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, зазначеного у технічному паспорті літерою «А» загальною площею 24,2 кв.м., житловою площею 12,1 кв.м., ганку «а», туалету «Т», огорожі «1-3», як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: виконавчий комітет Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, код 04328826, адреса: вул. Соборна, 6, с. Жабокрич, Крижопільський район Вінницька область.

Суддя :