ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 629/2078/20

провадження № 22-ц/818/4340/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Бурлака І.В., Кругової С.С.,

сторони справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області, постановлену 30 червня 2020 року у складі судді Смірнової Н.А.,

УСТАНОВИВ:

13 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі вказаної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтуваннях заявлених вимог заявник послалася на те, що перебувала з ОСОБА_2 у цивільному шлюбі, від якого має неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із заявником та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 червня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу та роз`яснено їй право звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судове рішення обґрунтоване тим, що подана заява за своїм змістом містить вимогу щодо стягнення розміру аліментів, який не передбачений ч.1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), а тому не підлягає розгляду у наказному провадженні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Посилається на те, що у поданій до суду заяві міститься вимога щодо стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України із зазначенням мінімального розміру такої частки, що відповідає змісту ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України (надалі СК України), на підставі якої має бути виданий судовий наказ у відповідності до ст. 161 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь головуючого судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 1-3).

Вимоги, за яких може бути видано судовий наказ, визначені в частині першій ст. 161 ЦПК України, відповідно до якої судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункти 4 і 5).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 161 ЦПК України).

Колегія суддів не погоджується із висновком суду про те, що у заяві ОСОБА_1 об`єднані вимоги пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, що виключає можливість її розгляду в порядку наказного провадження.

Так, ч. 5 ст. 183 СК України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 161 ЦПК України, визначає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При цьому, частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту прохальної частини заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона заявила вимогу про видачу їй судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на одну дитину в розмірі 1/4 частки з його доходу з зазначенням мінімального розміру аліментів, визначеного ч. 2 ст. 182 СК України.

На думку колегії суддів, зазначення заявником у заяві про видачу судового наказу мінімальної межі розміру аліментів, визначеної законом, не може вважатися альтернативною вимогою та, як наслідок, не може бути підставою для висновку про невідповідність вимог заявника частині 1 ст. 161 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду від 30.06.2020 - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 червня 2020 року скасувати.

Справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.В. Бурлака

С.С. Кругова