ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 757/31077/19-ц

провадження № 22ц/818/4744/20

провадження № 22ц/818/4745/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року в складі судді Вовк С.В., ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року в складі судді Дорош А.І., ухвалу судді Глобинського районного суду Полтавської області від 13 січня 2020 року в складі судді Левицької Т.В. та ухвалу судді Глобинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2020 року в складі судді Левицької Т.В. по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі її органів Міністерства юстиції України, Президентів України, Адміністрації Президента України, Офісу Президента України, Верховного Суду України, Верховного Суду, Апеляційного суду міста Києва, Київського апеляційного суду, Оболонського районного суду міста Києва, Подільського районного суду міста Києва, Святошинського районного суду міста Києва, Солом`янського районного суду міста Києва, Апеляційного суду Полтавської області, Полтавського апеляційного суду, Автозаводського районного суду м. Кременчука, Крюківського районного суду м. Кременчука, Кременчуцького районного суду, Козельщинського районного суду, Генеральної прокуратури України та її структурних органів, Міністерства внутрішніх справ України та його структурних органів, Національної поліції та її структурних органів, Вищої ради правосуддя, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Служби безпеки України про визнання дискримінації та повернення майна

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 передано на розгляд до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року визначено підсудність справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 Глобинському районному суду Полтавської області.

Ухвалою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 13 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишено без руху та надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - визнано неподаною та повернуто позивачкам.

На вказані судові рішення 28 липня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами електронної пошти через Глобинський районний суд Полтавської області подали апеляційну скаргу.

29 липня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами електронної пошти через Глобинський районний суд Полтавської області подали уточнену апеляційну скаргу, в якій вказали, що апеляційна скарга, подана ними 28 липня 2020 року, не підлягає опрацюванню.

На підставі розпорядження виконуючого обов`язки голови Полтавського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 направлено до Верховного Суду для визначення підсудності розгляду апеляційної скарги.

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами електронної пошти направили до Верховного Суду апеляційну скаргу на вищевказані судові рішення від 29 липня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року визначено підсудність цивільної справи № 757/31077/19-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Харківському апеляційному суду та направлено матеріали цивільної справи для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року, ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 13 січня 2020 року та від 15 квітня 2020 року Харківському апеляційному суду.

Справа надійшла до Харківського апеляційного суду 27 серпня 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, вважаємо за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повернути апелянткам, виходячи з наступного.

Статтею 356 ЦПК України передбачено форму і зміст апеляційної скарги, зокрема частинами 1 та 3 передбачено, що апеляційна скарга подається в письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Згідно частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Згідно довідки начальника відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду Верховного Суд, яка міститься в матеріалах справи, на електронну пошту Касаційного цивільного суду 29 липня 2020 року надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1 , яка не скріплена електронним цифровим підписом (а.с. 183-а).

Даних про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка 29 липня 2020 року надіслана на електронну пошту Глобинського районного суду Полтавської області, скріплена електронним цифровим підписом, матеріали справи також не містять.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 подано в електронній формі через електронну пошту без застосування електронного цифрового підпису.

Враховуючи, що апеляційну скаргу не підписано електронними цифровими підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до пункту 1 частини 5 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 22 липня 2020 року у справі № 520/842/14, від 23 липня 2020 року у справі № 766/9932/17, від 11 серпня 2020 року у справі № 757/24345/18-ц та в інших.

При цьому, апелянткам роз`яснюється, що відповідно до частини 7 статті 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення (а саме, у разі підписання та подання апеляційної скарги особисто, за допомогою засобів поштового зв`язку або Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису).

Разом з тим, щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали судді Глобинського районного суду Полтавської області від 13 січня 2020 року, якою їхню позовну заяву залишено без руху, судова колегія виходить з наступного.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Зі змісту вказаної статті не вбачається, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції щодозалишення позовної заяви без руху.

Пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

З огляду на те, що учасник справи не позбавляється права доступу до суду з апеляційною скаргою на ухвалу, яку не можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від судового рішення щодо суті спору, оскільки має можливість її оскаржити разом з таким рішенням, передбачені процесуальним законом обмеження права на апеляційне оскарження ухвали про залишення заяви без руху не нівелюють для учасника справи можливість доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху не оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду, апеляційна скарга на таку ухвалу підлягає поверненню також на підставі пункту 4 частини 5 статті 357 ЦПК України.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року, якою визначено підсудність справи Глобинському районному суду Полтавської області, роз`яснюється, що за змістом статті 352 ЦПК України предметом апеляційного оскарження може бути лише рішення або ухвала суду першої інстанції. Згідно частини 1 статті 389 ЦПК України перегляд ухвал суду апеляційної інстанції належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Таким чином, Харківський апеляційний суд не має повноважень щодо перегляду ухвали Полтавського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року.

Керуючись ст.357 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року в складі судді Вовк С.В., ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року в складі судді Дорош А.І., ухвалу судді Глобинського районного суду Полтавської області від 13 січня 2020 року в складі судді Левицької Т.В. та ухвалу судді Глобинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2020 року в складі судді Левицької Т.В. по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі її органів Міністерства юстиції України, Президентів України, Адміністрації Президента України, Офісу Президента України, Верховного Суду України, Верховного Суду, Апеляційного суду міста Києва, Київського апеляційного суду, Оболонського районного суду міста Києва, Подільського районного суду міста Києва, Святошинського районного суду міста Києва, Солом`янського районного суду міста Києва, Апеляційного суду Полтавської області, Полтавського апеляційного суду, Автозаводського районного суду м. Кременчука, Крюківського районного суду м. Кременчука, Кременчуцького районного суду, Козельщинського районного суду, Генеральної прокуратури України та її структурних органів, Міністерства внутрішніх справ України та його структурних органів, Національної поліції та її структурних органів, Вищої ради правосуддя, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Служби безпеки України про визнання дискримінації та повернення майнаповернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина