єдиний унікальний номер справи: 824/28/20
номер провадження 22-з/824/212/2020
У Х В А Л А

07 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі судді Журби С.О., розглянувши заяву Компанії «O.S. Panto» S.R.L. (Італія) про забезпечення позову у справі за заявою Компанії «O.S. Panto» S.R.L. (Італія) до товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2002» про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу при Торговопромисловій палаті України,

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява Компанії «O.S. Panto» S.R.L. (Італія) про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України від 17 січня 2020 року, у справі №141/2019 за позовом O.S. Panto S.R.L. (Італія) до товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2002» (Україна) про стягнення заборгованості за поставлений товар та штрафних санкцій. Одночасно заявником подана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві приватної власності боржнику та грошові кошти, що належать і розміщені на рахунках у банківських установах ТОВ «Полісся-2002» в межах суми, вказаної в рішенні арбітражного суду.

Свою заяву обґрунтовує тим, що між сторонами велося листування щодо сплати заборгованості за поставлений товар, але ТОВ «Полісся-2002» невзмозі сплатити заборгованість через тяжкий фінансовий стан. Заявник вважає, що боржник вводить їх в оману щодо відсутності коштів та тяжкого фінансового становища, і це є приводом для сумнівів в його доброчесності. Такі свої доводи обґрунтовує наявністю рішення Господарського суду від 15.01.2020 року про стягнення заборгованості за договором поставки на користь іншої юридичної особи, з якого вбачається, що ТОВ «Полісся-2002» в період існування заборгованості перед заявником здійснювало оплати товарів на користь інших осіб. В зв`язку з цим просить забезпечити позов в межах суми 49 269,41 євро у запропонований ним спосіб.

Розглянувши заяву, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячі з наступного:

Відповідно до положень ч. 3 ст.477 ЦПК України суд за заявою особи, яка подає заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такої заяви, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у разі надання дозволу на його виконання. Розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу І цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Згідно ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням необхідності саме такого заходу, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведених норм вбачається, що заявником мають бути представлені до суду обґрунтовані посилання на наявність ризиків, які потенційно можуть ускладнити виконання рішення суду чи ефективний захист прав заявника, а також докази реальності таких ризиків. В той же час в даному випадку такі вимоги виконанні не були, через що твердження заявника залишилися недоведеними та необґрунтованими.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, вживаючи заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та або грошові кошти боржника,усуваються утруднення і неможливість такого виконання. В той же час слід також враховувати, що без належних відомостей про обґрунтованість тверджень щодо реальності такої поведінки боржника, вжиття заходів забезпечення не може вважатися належним. За таких умов посилання заявника на сумнів в доброчесності боржника не можуть бути прийняті судом, як належна підстава для забезпечення позову.

Окрім зазначеного в матеріалах справи відсутні докази наявного у власності ТОВ «Полісся-2002» майна, наявних відкритих рахунків у банківських установах та інших відомостей, необхідних для охорони матеріально-правових інтересів позивача. Відсутність даних щодо майна боржника та його вартості, відсутність відомостей про наявні рахунки та даних, в якій фінансовій (банківській) установі перебувають грошові кошти, позбавляє можливості суд з`ясувати питання співмірності забезпечення позову із заявленими вимогами в межах вже існуючого рішення про стягнення заборгованості, а також виключити можливість порушення прав та інтересів інших осіб.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 477 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Компанії «O.S. Panto» S.R.L. (Італія) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Суддя: С.О. Журба