Справа № 159/6113/19 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Провадження № 22-ц/802/273/20 Категорія: 39 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

В жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 10.12.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач власним підписом підтвердив те, що підписана ним заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобов`язувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості по тілу кредиту, відсотками, а також інших витрат згідно Умов. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, однак ОСОБА_1 , користуючись кредитними коштами, не дотримався умов кредитного договору щодо його погашення. В зв`язку з наведеними порушеннями кредитного договору станом на 30.09.2019 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 20436, 03 грн. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Просить стягнути з ОСОБА_1 в свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2008 року в розмірі 20436 грн 03 коп що складається з: 2960 грн 33 коп - заборгованості за кредитом; 13760 грн 63 коп - заборгованості по процентах за користування кредитом; 2503 грн 83 коп заборгованість за пенею та комісією, а також: штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн - штраф (фіксована частина); 961 грн 24 коп - штраф (процентна складова), судові витрати в розмірі 1921 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2019 року позов задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТКБ "Приватбанк"заборгованість, що виникла за станом на 30.09.19 року в сумі - 20436 грн 03 коп, що складається з: 2 960 грн 33 коп - заборгованості за кредитом; 13760 грн 63 коп - заборгованості по процентах за користування кредитом; 2 503 грн 83 коп заборгованість за пенею та комісією, а також: штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн - штраф (фіксована частина); 961 грн 24 коп - штраф (процентна складова), а також 1921 грн судових витрат, а всього: 22357 (двадцять дві тисячі триста п`ятдесят сім) грн 03 коп.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення для вирішення спору. Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2014 року у справі № 159/3503/14-ц, що набрало законної сили 26.12.2014 року, за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання споживчого кредитного договору недійсним позов задоволено. Визнано недійсним кредитний договір №SAMDN2156, укладений 10.12.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 . Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 26.12.2014 року рішення Ковельського міськрайонного суду від 29.10.2014 року змінено, застосовано двосторонню реституцію до недійсного правочину, стягнуто з неї в користь ПАТ КБ "Приватбанк" 2960, 30 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Крім того, зазначеними рішеннями судів, які набрали законної сили встановлено, що рішенням Ковельського міського суду Волинської області від 08.06.2001 року ОСОБА_1 визнано недієздатним, а рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 17.01.2002 року № 11 її призначено опікуном ОСОБА_1 . Ці обставини були відомі позивачу, оскільки він отримував копії зазначених рішень суду. Отже, позов у даній справі є завідомо безпідставний, у даному провадженні відсутній предмет спору. Просить скасувати рішення суду першої інстанції, в позові АТКБ "Приватбанк" відмовити, закрити провадженя у даній цивільній справі, застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови в позові, вирішити питання щодо судових витрат, застосувати до АТ КБ "Приватбанк" штраф як захід процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, а саме за подання до суду завідомо безпідставного позову.

Позивач АТКБ "Приватбанк" подав відзив на апеляційну скаргу відповідача. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримав від позивача грошові кошти, які в добровільному порядку не повернув, відсотки не сплачував, а тому заборгованість за кредитним договором слід стягнути з відповідача.

Такі висновки суду грунтуються на неповно з`ясованих обставинах справи.

З матеріалів справ встановлено що 10.12.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № SAMDN2156, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач власним підписом підтвердив те, що підписана ним заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобов`язувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості по тілу кредиту, відсотками, а також інших витрат згідно Умов.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29.10.2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання споживчого кредитного договору недійсним та засосування наслідків його недійсності визнано недійсним кредитний договір № SAMDN2156, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 26.12.2014 року, яке набрало законної сили, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2014 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТКБ "Приватбанк" 2960, 30 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

Зі змісту судових рішень вбачається, що представники ПАТ КБ "Приватбанк" брали участь у розгляді справи про визнання кредитного договору недійсним як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Вказаними рішеннями судів встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2001 року ОСОБА_1 визнано недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 11 від 17.01.2002 року ОСОБА_2 призначено опікуном ОСОБА_1 .

Тобто, на момент ухвалення договору від 10.12.2008 року № SAMDN2156 між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 , у ОСОБА_1 не було необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення вказаного правочину.

Згідно ст. 226 ЦК України опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемними. Опікун зобов`язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином. Якщо майно не збереглося, опікун зобов`язаний відшкодувати його вартість, якщо вчиненню правочину або втраті майна, яке було предметом правочину, сприяла винна поведінка опікуна.

Відповідно до ст. 336 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

На час звернення АТКБ "Приватбанк" з позовом до відповідача за рішенням суду від 29.10.2014 року, яке набрало законної сили, договір, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 від 10.12.2008 року №SAMDN2156 визнано недійсним, з опікуна ОСОБА_1 - ОСОБА_2 стягнуто суму отриманого ним тіла кредиту в розмірі 2960, 30 грн - тобто застосовано наслідки недійсності правочину.

Звертаючись з позовом у даній справі, банк на підставі вищезгаданого договору просив стягнути, крім тіла кредиту в сумі 2960, 33 грн., 13760 грн 63 коп заборгованості по процентах за користування кредитом; 2 503 грн 83 коп заборгованості за пенею та комісією, а також: штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн - штраф (фіксована частина); 961 грн 24 коп - штраф (процентна складова).

Так як договір, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 від 10.12.2008 року №SAMDN2156, визнано недійсним, то права нараховувати відсотки, пеню та штрафи за таким правочином банк не мав і нараховані ним відсотки, пеня та штрафи не підлягають до стягнення. Тіло кредиту в розмірі 2960, 33 грн стягнуто з ОСОБА_2 за рішенням Апеляційного суду Волинської області від 26.12.2014 року.

Між сторонами відсутні договірні, зобов`язальні відносини і підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 20436, 03 грн немає.

Вимоги апеляційної скарги про застосування строку позовної давності не підлягають до задоволення, оскільки як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 18.12.2009 N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Вимоги про застосування заходів процесуального примусу до АТКБ "Приватбанк" за подання завідомо необгрунтованого позову не підлягають до задоволення з огляду на їх недоведеність.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові АТ КБ "Приватбанк" у даній справі

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді :