Постанова

Іменем України

19 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 428/12639/17

провадження № 61-43537св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2018 року у складі судді

Юзефовича І. О. та постанову Апеляційного суду Луганської області

від 24 липня 2018 року у складі колегії суддів: Лозко Ю. П., Назарової М. В., Орлова І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом

до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «ДТЕК») про стягнення невиплаченої заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що з 26 березня 2014 року він перебував

у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Виробнича одиниця ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа» (далі - ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа»).

Зазначав, що 24 жовтня 2014 року його звільнено з роботи

за статтею 38 КЗпП України, в день звільнення йому видали трудову книжку, але не провели розрахунок, що підтверджується довідкою

ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа» від 16 грудня 2014 року.

Вказував, що 24 липня 2017 року Сєвєродонецький міський суд Луганської області видав судовий наказ про стягнення з ОКП «ДТКЕ» заробітної плати

у розмірі 21 712,27 грн. Цей наказ ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2017 року скасовано.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОКП «ДТЕК» на його користь заборгованість зі заробітної плати у розмірі 21 712,27 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області

від 20 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн віднесено (компенсувано) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем із заробітної плати. Довідку про доходи від 24 жовтня 2014 року, на яку посилається позивач, виготовлено та видано ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа»

у м. Сніжне Донецької області, що визнано тимчасово окупованою територією України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Луганської області від 24 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції на підставі належних доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, до Верховного Суду поданій у вересні 2018 року,

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 21 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У грудні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У квітні 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що нарахування заробітної плати та компенсації

за відпустку відповідач не спростував. У матеріалах справи немає належних доказів щодо недостовірності відомостей, викладених у довідці ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа» про доходи від 24 жовтня 2014 року щодо розміру заборгованості зі заробітної плати, оформленої відповідно

до чинного трудового законодавства, за підписом директора та головного бухгалтера із завіреною печаткою.

Зазначає, що на час надання цієї довідки посадові особи, які посвідчили відомості, викладені у довідці, продовжували виконувати свої обов`язки

і не були звільненні, печатка виробничої одиниці не була визнана недійсною, а наказ ОКП «ДТЕК» від 30 липня 2015 року № 186 «Про визнання печаток недійсними» видано лише 30 липня 2015 року, оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» було розміщено 12 серпня 2015 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 26 березня 2014 року ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових відносинах. Наказом ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа»

від 24 жовтня 2014 року № 434 ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання.

Відповідно до довідки ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» від 16 грудня 2014 року ОСОБА_1 працював у ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа»

з 26 березня 2014 року до 24 жовтня 2014 року, загальна сума доходу

за період із 01 травня 2014 року до 30 листопада 2014 року за вирахуванням утримань становить 22 861,24 грн. Була частково видана заробітна плата за травень-червень 2014 року, фактична заборгованість за останні шість місяців становить 21 712,27 грн.

Згідно з довідкою ОКП «ДТКЕ» від 10 січня 2018 року № юр/31 заборгованості відповідача із заробітної плати перед працівником

ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа» ОСОБА_1 станом

на 09 січня 2018 року немає (а.с. 41).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що з 26 березня 2014 року ОСОБА_1 перебував

з відповідачем у трудових відносинах. Наказом ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа» від 24 жовтня 2014 року № 434 ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі статті 38 КЗпП України, за власним бажанням (а.с. 5).

Згідно з довідкою ОКП «ДТКЕ» від 10 січня 2018 року № юр/31 заборгованості відповідача із заробітної плати перед працівником

ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа» ОСОБА_1 станом

на 09 січня 2018 року немає (а.с. 41).

Звертаючись до суд з цим позовом, ОСОБА_1 на підтвердження наявності заборгованості ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа» перед ним із заробітної плати на час звільнення у сумі 21 712,27 грн посилався

на довідку ВП ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа» про доходи

від 16 грудня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно з Положенням про ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа», затвердженим генеральним директором ОКП «ДТКЕ» 01 серпня 2012 року, місцезнаходження виробничої одиниці «Сніжнетепломережа»: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року

№ 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та згідноз додатком до розпорядження м. Сніжне Донецької області належить до зазначених населених пунктів.

Наказом ОКП «ДТЕК» від 30 липня 2015 року № 186 «Про визнання печаток недійсними» у зв`язку із захопленням озброєними особами у вересні-жовтні 2014 року будівель, обладнання та документів підприємства, з метою недопущення зловживань, фальсифікацій та підробки документів

з використанням печаток і штампів виробничих одиниць ОКП «ДТКЕ», розташованих на неконтрольованих українською владою територіях, визнано недійсними печатки та штампи, зокрема печатка ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа», в якому працював позивач.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними та будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Ураховуючи зазначене, суду першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, посилаючись на статтю 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», дійшов правильного висновку про те, що вказану довідку про доходи від 16 грудня 2014 року, завірену печаткою

ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа позивачу видано в період проведення антитерористичної операції у м. Сніжне Донецької області,

а, отже, ця довідка не є належним та допустимим доказом, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги були предметом дослідження у судах першої та апеляційної інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства,

і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Доводи, наведені на обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що з огляду на норми статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 24 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В.Черняк