У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2020 Справа №607/2445/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту припинення шлюбних стосунків із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви зазначає, що 06 серпня 1998 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 . З січня 2000 року вони не проживали разом, фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_4 помер і у зв`язку із його передчасною смертю вони не змогли належним чином оформити розлучення. На даний час вона як дружина покійного є спадкоємцем першої черги і має першочергове право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_4 . Однак наміру спадкувати належне померлому майно вона не має та вважає належними спадкоємцями його батька - ОСОБА_2 та його рідну сестру - ОСОБА_3 . Враховуючи наведене просить встановити юридичний факт, а саме факт припинення шлюбних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995р. за № 5, визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством.

Заявник будь-яких вимог про вирішення спору не заявляла, а лише просить встановити факт, що має юридичне значення.

Із заяви вбачається, що між заявником та заінтересованими особами існує спір про право на спадкове майно під час вирішення якого і має розглядатися питання про припинення шлюбних стосунків.

Встановлення такого факту має певні правові наслідки для заявниці, зокрема із ним пов`язане виникнення у неї права на отримання у власність майна ОСОБА_4 шляхом спадкування після смерті останнього.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, враховуючи наявність спору про право на спадкування між заявником та заінтересованими особами, суд приходить до висновку, що дана заява не може бути розглянута у порядку окремого провадження, у зв`язку з чим у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 293, 294, 315, 353-355 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту - відмовити.

Роз`яснити заявниці її право на звернення до суду з позовною заявою в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 17 лютого 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак