ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1011/19

Головуючий у першій інстанції - Кочура О. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/202/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Кочури О.О. від 15 листопада 2019 року (повний текст рішення складений 15 листопада 2019 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за несвоєчасну сплату аліментів,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 27835,56 грн, а також неустойку (пеню) в розмірі 27835,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28грудня 2007 року в справі № 2-434/2007 на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, судом 28.12.2007 року був виданий виконавчий лист № 2-434/2007, який був звернутий в встановленому порядку до примусового виконання.

Станом на 01.02.2019 року заборгованість ОСОБА_2 за аліментами, розрахована державним виконавцем, складає 27835,56 грн. Оскільки згідно з ч. 1 ст. 186 Сімейного кодексу неустойка (пеня) по аліментам не повинна перевищувати розмір заборгованості, розмір неустойки також становить 27835,56 грн.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в цій частині.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що рішення суду в частині відмови у стягненні пені за несвоєчасну сплату аліментів ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення неправильно надав оцінку причин виникнення заборгованості по сплаті аліментів, неправильно застосував норми матеріального права і помилково прийшов до висновку про те, що наявність у відповідача ще двох малолітніх дітей від другого шлюбу, яких він повинен утримувати, є тією обставиною, яка вказує на невинуватість відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Ця обставина може бути підставою лише для зміни розміру аліментів. Не працевлаштованість відповідача також не може бути підставою для звільнення його від сплати аліментів.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, але ні в якому разі мова не йде про повну відмову у стягненні пені.

Відповідач ОСОБА_2 передбаченим ст. 360 ЦПК України правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до переліку тих, які, відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тому, згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивачу ОСОБА_4 копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено 26 грудня 2019 року, відповідачу ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією апеляційної скарги вручено 27 грудня 2019 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3-6).

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.12.2015 року в справі №739/1306/15-ц шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний (а.с.5).

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2007 року в справі № 2-434/2007 на користь позивачки ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 28.12.2007 року судом був виданий виконавчий лист № 2-434/2007, який був звернутий у встановленому порядку до примусового виконання.

Згідно з Розрахунком зі сплати аліментів у виконавчому провадженні АСВП №46595900, заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 01.02.2019 року становила 27835,56 грн. (а.с.7). Розрахунок складений державним виконавцем і сторонами не оспорювався.

Після розірвання шлюбу з позивачкою, відповідачем 01 березня 2016 року укладений інший шлюб з ОСОБА_5 (а.с.26), з якою у відповідача народилися діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27-28). Діти перебувають на утриманні відповідача (а.с.29).

Згідно з довідкою Форми ОК-5 Пенсійного фонду України (а.с.30) відповідач починаючи з жовтня 2016 року не працевлаштований.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року лише в частині позовних вимог про стягнення ОСОБА_2 пені за несвоєчасну сплату аліментів та з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц, де визначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується, колегія суддів не переглядає судове рішення в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з аліментів.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд першої інстанції дійшов висновку, що несплата аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є наслідком винної поведінки відповідача, а є наслідком скрутного матеріального становища через непрацевлаштованість та в зв`язку з наявністю обов`язку утримувати інших дітей, а тому відсутні підстави, передбачені ст. 196 Сімейного кодексу України, для стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Законом не передбачено переліку випадків, коли вважається, що заборгованість виникла з вини платника аліментів. Отже, наявність або відсутність вини є оціночним поняттям.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Отже, при вирішенні питання про стягнення пені, суд оцінює у першу чергу можливість покладання на відповідача додаткового майнового покарання.

Під час розгляду справи встановлено, у відповідача ОСОБА_2 крім доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні перебуває ще двоє дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких відповідач має утримувати згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України і яких він фактично утримує.

Згідно з довідкою Форми ОК-5 Пенсійного фонду України, відповідач ОСОБА_8 починаючи з жовтня 2016 року не працевлаштований (а.с.30).

Апеляційний суд вважає, що з врахуванням непрацевлаштованості відповідача та перебування на його утриманні інших двох малолітніх дітей, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що несплата аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є наслідком винної поведінки відповідача, а є наслідком скрутного матеріального становища через непрацевлаштованість та в зв`язку з наявністю обов`язку утримувати інших дітей. Покладення на відповідача додаткового майнового покарання у вигляді стягнення неустойки (пені) призведе до погіршення можливості відповідача щодо виконання ним обов`язку утримання інших дітей, які є малолітніми.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 правильність такого висновку суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_1 зазначала, що розрахунок пені нею проводився наступним чином: 1296,25 грн (розмір щомісячного доходу відповідача х 1/4) х 1% х 4063 дні (з 18.12.2007 по 01.02.2019) = 52666,64 грн.

Проте, такий розрахунок не можна визнати правильним.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 196 СК України, яка регламентує відповідальність за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як зазначено у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, провадження №14-37цс18, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

P = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ........ (An х 1% х Qn), де:

P - загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць;

Qn - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за останній місяць.

Розрахунку пені по аліментам, зробленого відповідно до вказаного правового висновку, позивачкою ОСОБА_1 не надано, так само як і відомостей про розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментах з розбивкою по місяцях.

Оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України,

Повна постанова складена 14 лютого 2020 року.

Головуючий: Судді: