КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2964/2020 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» про стягнення заробітної плати,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» (далі - ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс») про стягнення заробітної плати. Зазначив, що з01 жовтня 2015 року він працював ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», обіймав посаду штурмана-інструктора повітряного судна. 17 квітня 2017 року він був звільнений з роботи за власним бажанням. Він неодноразово звертався до адміністрації підприємства з приводу виплатити йому заборгованості по заробітній платі, однак йому відмовляли в цьому з посиланням на відсутність коштів. ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» на його користь заборгованість по заробітній платі, а також моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 150 000 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 355 000 грн. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за недоведеністю. Звертаючись до суду з позовом, він зазначав, що йому не було виплачено заробітну плату за період з 01 жовтня 2015 року по 17 квітня 2017 року в розмірі 355 000 грн. На виконання ухвали суду відповідач надав довідку від 06 листопада 2019 року та витяг з оборотно-сальдових відомостей по рахунку за 2015-2019 року. Проте, з наданих документів не вбачається, що він отримував заробітну плату, надані документи є підробленими. В запереченнях на позов відповідач зазначив, що він не звертався до підприємства із претензіями щодо виплати йому заробітної плати. Разом з тим, до позовної заяви він долучив копію свого звернення, на яке суд не звернув уваги.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

В судове засідання представник ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 99/ОС від 30 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 з 01 жовтня 2015 року був прийнятий на посаду штурмана-інструктора повітряного судна ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс». 17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звільнений з займаної посади за власним бажанням.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту наявної заборгованості відповідача по заробітній платі. Суд виходив з наданої ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» довідки та витягу з оборотно-сальдових відомостей по рахунку 661 "Розрахунки за заробітною платою" за 2015, 2016, 2017,2018 та 2019 р.р. За даними бухгалтерського обліку заборгованість товариства перед ОСОБА_1 по заробітній платі відсутня.

Суд також врахував той факт, що звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі позивач не зазначає точний період невиплати відповідачем заробітної плати, а також її розмір.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, позивач ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження того, що ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» має перед ним заборгованість по заробітній платі.

До суду ОСОБА_1 подав клопотання про витребування доказів, просив витребувати у відповідача ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» довідку про розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01 жовтня 2015 року по 17 квітня 2017 року (а.с. 24-25).

На виконання ухвали суду від 16 жовтня 2019 року про витребування доказів відповідач ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» надало довідку № 491-1.3 від 6 листопада 2019 року та витяг з оборотно-сальдових відомостей по рахунку 661 «Розрахунки за заробітною платою» за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, з яких убачається, що за даними бухгалтерського обліку ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_1 відсутня (а.с. 44-46).

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» про стягнення заробітної плати.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта ОСОБА_1 не те, що вказані довідки є підробленими. ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження наведених ним доводів та спростовування наданих ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» довідок про відсутність заборгованості. Клопотання про витребування фінансово-бухгалтерських документів про виплату заробітної плати в суді першої інстанції позивач не заявляв.

Апелянт ОСОБА_1 посилається на те, що звертався до підприємства із заявою щодо виплати заробітної плати. Цей факт позивач доводить копією свого звернення до відповідача від 20 червня 2019 року (а.с. 10).

Разом з тим, адресована відповідачу заява ОСОБА_1 не містить вимог про виплату заборгованості по заробітній платі за певний період. У вказаній заяві просив видати ОСОБА_1 просить надати йому довідку по заборгованості по заробітній платі.

Заява ОСОБА_1 , від 20 червня 2019 року не є доказом наявної заборгованості відповідача по виплаті заробітної плати перед ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.