Справа № 155/1005/19
Номер провадження: 2/156/73/20
УХВАЛА

14 лютого 2020 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М.

за участю: секретаря Салатюк Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Іваничівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Горохівська центральна районна лікарня Горохівської районної ради Волинської області» про відшкодування моральної шкоди, завданої медичними працівниками, -

встановив:

У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявив відвід головуючому судді Нєвєрову І.М., мотивуючи тим, що керівник відповідача ОСОБА_3 довгий час жив та працював у смт. Іваничі, особисто знайомий із суддею Нєвєровим І.М., перебуває з ним у дружніх стосунках. Зазначені обставини можуть викликати у сторін по справі сумніви в його неупередженості та об`єктивності, а тому заявляє йому відвід.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечила щодо задоволення заяви про відвід головуючого судді Нєвєрова І.М.

Заслухавши пояснення позивача щодо заявленого клопотання про відвід судді, думку представника відповідача, ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п.5 ч.1ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 2, ч. 1 ст. 8 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 09 листопада 2006 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід визначити суб`єктивний та об`єктивний аспект, та їх розмежовувати, при цьому суб`єктивною складовою, як видно з рішення ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії», можуть бути докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи, а суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного, що можливо при встановлені наявності певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Об`єктивний же аспект, як видно з рішення ЄСПЛ у справі «Фей проти Австрії» полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що право особи забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди мають у демократичному суспільстві та яка повинна апріорно існувати в учасників процесу.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

При розгляді заяви про відвід, слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Задля того, щоб у сторін по справі не виникало будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді та з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід головуючого.

За таких обставин відвід слід задовольнити на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись п.5 ч.1 ст.36, ст.39, ст.40 ЦПК України,

ухвалив:

Задовольнити заяву про відвід судді Нєвєрова І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Горохівська центральна районна лікарня Горохівської районної ради Волинської області» про відшкодування моральної шкоди, завданої медичними працівниками.

Справу передати до канцелярії Іваничівського районного суду Волинської області для вирішення питання про передачу іншому судді, у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Нєвєров