Справа № 445/864/19
провадження № 2/445/44/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Стеців Н.Р.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 14 228,94 грн., в обґрунтування якого зазначає, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.09.2017 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. У цьому шлюбі у них народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18.09.2017 року відповідача зобов`язано було сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно. Позивач зазначає, що на даний час не працює оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач аліменти на утримання дітей сплачує, однак участі в додаткових витратах на дітей, пов`язаних з їх навчанням, розвитком, лікуванням, не приймає. Позивач зазначає, що старша дочка ОСОБА_4 на даний час навчається в приватному вищому навчальному закладі "Медичний коледж" І-ІІ рівня акредитації, платної форми навчання, в період з вересня 2018 року по квітень 2019 року, позивач оплатила вартість навчання в розмірі 20845,00 грн., оплатила за навчання факультативного курсу лікувально-оздоровчого масажу-1600 грн., також оплатила і проживання в гуртожитку дочки в розмірі 4827,50 гривень. Крім того, зазначає, що в період з вересня 2017 року по серпень 2018 року вона понесла інші додаткові витрати пов`язані з лікуванням доньки ОСОБА_4 в період з вересня 2018 року по квітень 2019 року на суму 1045,49 грн. Зазначає, що загалом нею було понесено додаткових витрат на утримання неповонолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 28476.99 грн., а тому просить стягнути з відповідача на її користь 50 відсотків від вказаної суми, що становить 14228,94 грн. Просить вимоги позовної заяви задовольнити.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує позовні вимоги позивача та просить відмовити в задоволенні таких, оскільки вважає такі безпідставними, необгрунтованими. Вважає, що позивачка не має права на стягнення таких витрат, оскільки тривалий час він сплачував аліменти на сина ОСОБА_7 , який, з його слів, є позашлюбною дитиною позивачки. Вважає, що в рахунок компенсації за кошти, які позивачка безпідставно отримувала на утримання сина ОСОБА_7 , повинні враховуватися в рахунок додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 . Сума безпідставно стягнених аліментів на утримання ОСОБА_7 становить 10622.59 грн. Також зазначає, що він окрім аліментів, поніс додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_4 , а саме: коли купив їй зимові чоботи вартістю 2300 грн., шубу, вартістю 7500 грн. Окрім цього, зазначає, що на даний час має проблеми із здоров`ям, внаслідок фізичного перевантаження протягом тривалого часу на будівельних роботах, що потребує лікування та унеможливлює його працевлаштування на будівництві та на інших роботах, пов`язаних з фізичним навантаженням. Зазначає, що офіційно непрацевлаштований, інших доходів не отримує.

У відповіді на відзив позивачка зазначила, що усі доводи відповідача не підтверджені жодними доказами.

Позивач та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні доводам позову, просять такі задовольнити.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_9 в судове засідання 21.01.2020 року не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В судовому засіданні 19.11.2019 р. позовні вимоги позивачки не визнали та заперечили.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18.09.2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Згідно довідки № 219 від 28.03.2019 року, виданої Золочівським районним відділом державної виконавчої служби, ОСОБА_1 отримує аліменти на утримання дітей від ОСОБА_3 , заборгованості по сплаті аліментів немає.

Згідно довідки № 396 від 18.04.2019 року, ОСОБА_4 є студенткою 2 курсу на основі базової загальної середньої освіти Приватного вищого навчального закладу "Медичний коледж" І-ІІ рівня акредитації платної форми навчання, за спеціальністю сестринська справа, денна форма навчання, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Згідно договору № 03364 від 01.09.2017 року, укладеним між ОСОБА_1 та вищезазначеним навчальним закладом, вартість навчання за один рік складає 17500,00 гривень.

У якості доказів понесених додаткових витрат позивачем надано суду копії квитанцій про оплату за навчання у Приватному вищому навчальному закладі "Медичний коледж" ОСОБА_1 ОСОБА_4 , копії квитанцій про оплату проживання у гуртожитку за період з 01.09.2018 по червень 2019 рр., копії фіскальних чеків про придбання медичних препаратів, довідка медичного коледжу про оплату за навчання за 2018-2019 рр., довідку про оплату за гуртожиток, довідку про оплату за навчання "Факультативного курсу масажу", медична карта ОСОБА_4 , які досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до довідки приватного вищого навчального закладу "Медичний коледж" № 186 від 19.10.2019 р. встановлено, що оплата за навчання дочки ОСОБА_4 за період з 01.09.2018 року по квітень 2019 року становить 20 845.00 грн.

Як вбачається з довідки Тернопільського кооперативного торговельно-економічного коледжу № 312 від 23.10.2019 р., ОСОБА_4 проживає в гуртожитку з 01.09.2017 року по 23.10.2019 року та нею сплачено за гуртожиток 14.09.2018 року- 2050,00 грн. за перший семестр, а 28.03.2019 року - 2750,00 грн. за 2 семестр, разом сплачено 4800 грн.

Інформація про доходи ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2019 року, по відомостях з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, відсутня, що підтверджується відомостями, наданими Буською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області № 242 від 05.11.2019 року.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 СК України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Згідно із ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих суду.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у зв`язку з навчанням, розвитком та лікуванням доньки.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Суд вважає важливими обґрунтування позовних вимог позивачем, втім не може їх повністю врахувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з долучених до позовної заяви доказів, додаткові витрати понесені позивачем складаються окрім витрат на навчання та лікування, також із витрат на навчання "Факультативного курсу масажу" в розмірі 1600. 00 грн.

Проте вказані витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а є витратами на утримання дитини (аліментами), у тому числі на навчання, придбання одягу і взуття.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанову Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц відповідно яких, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

При цьому, суд також враховує ті обставини, що з відповідачем не було погоджено питання та досягнення з ним домовленостей з боку позивачки щодо понесених нею додаткових витрат на доньку ОСОБА_4 , зокрема щодо її факультативних навчань.

З відповідача щомісячно стягуються аліменти відповідно до рішення Золочівського районного суду від 18.09.2017 року.

Доказів, які б підтверджували розмір доходів відповідача, позивач не надає.

Відтак, суд, враховуючи принцип змагальності сторін, вважає за можливе взяти до уваги заперечення відповідача з наданими доказами щодо його фінансового становища.

При цьому, судом враховується матеріальний стан відповідача та відсутність постійного місця роботи.

Разом з тим, суд не бере до уваги пояснення відповідача, щодо його розрахунків відносно зарахування до погашення додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 , безпідставно сплачених, на думку відповідача, аліментів на сина ОСОБА_7 , оскільки такі не стосуються даного спору та не підтвердженні жодним доказом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України (далі по тексту - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Таким чином, судом встановлено, що витрати щодо навчання "Факультативного курсу масажу" , які позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь, понесені при звичайному способі життя, але не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.

В зв`язку з цим, позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню та слід стягнути з відповідача на користь позивачки половину суми додаткових витрат, понесених позивачкою на навчання ОСОБА_4 в медичному коледжі, половину суми витрачених позивачкою на проживання в гуртожитку та половину суми витрачених позивачкою на лікування доньки в січні 2019 року, що становить 13433,50 грн. ( 925,00 грн.+10050,00 грн.+1535,00 грн.+8484.00 грн. + 2777,50 грн.+2050,00 грн.+1045.49 грн.=26866,99:2=13433,50) Отже, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 13433,5 грн. додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. 141, 180, 181, 185 СК України, ст. 2, 4, 5, 10, 12, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одноразово, додаткові витрати фактично понесені на лікування, навчання та проживання в гуртожитку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 13433 ( тринадцять тисяч чотириста тридцять три) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 768,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з проголошення судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 30.01.2020 р.

Суддя М. В. Бакаїм