Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/940/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:
головуючого судді Коваля А.Б.
секретаря судового засідання Остропольської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про те, що 09.07.2016 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, у якому вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею і перебуває на її утриманні.
Через постійні конфлікти, суперечки, спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. З грудня 2017 року почали жити окремо. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі.
За наведених обставин, їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер. Сім`я фактично розпалася, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх розлучення.
Приймаючи до уваги, що їх сім`я вже не існує, вважає, що примирення між ними не відбудеться, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, так як це буде суперечити їх особистим інтересам.
Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрований 09.07.2016 року Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 271.
Визначити місце проживання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.
Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у відповідності до вимог чинного законодавства, шляхом направлення рекомендованого повідомлення, але про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надходило.
На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.
Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 09 липня 2016 року в Уманському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 271. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2 , дружини ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, у вищевказаному шлюбу у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 328.
Згідно довідки КП РЕУ № 3 від 14.02.2019 року вих. № 487, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживає та зареєстрована за вказаною адресою її дочка - ОСОБА_3 , 2017 року народження.
На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства.
Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі та їх дочці, враховуючи обставини, що склалися у вказаному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях, повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини.
Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
За змістом частин 1 та 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
В судовому засіданні встановлено, що разом з позивачем проживає її неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка і зареєстрована разом з матір`ю.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. ОСОБА_4 повинен, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивачки, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину.
Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивачки забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини.
При цьому, встановлені судом обставини в цій справі, у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, по відношенню зі сторони матері до малолітньої дитини, свідчать про можливість проживання дитини разом з нею.
З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не має протипоказань щодо проживання з донькою, має можливість утримувати малолітню дитину матеріально, забезпечує дитині належні умови для проживання, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем у своєму позові не ставиться питання щодо зміни прізвища.
Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, тому вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею при зверненні до суду з вказаним позовом судовий збір у розмірі 768,40 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 110, 112, 113, 141, 150, 151, 161 СК України, ст.ст. 12, 141, 263-265, 280-289, 352-354 ЦПК України, суд -
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 09 липня 2016 року Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 271 - розірвати.
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Прізвище позивачу після розірвання шлюбу залишити шлюбне - ОСОБА_2 .
Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: А. Б. Коваль