печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2020 р. Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Московенку В.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Гайдаєнка Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

Представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з відсутністю спору, з огляду на те, що спірні накази не були підставою для звільнення позивача та втратили юридичну силу за давністю.

Вислухавши представника відповідача, який в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, а позивач та його представник проти його задоволення заперечували, а тому суд, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали справи дійшов висновку про те, що підстави для закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору відсутні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Європейський Суд з прав людини у справі «Bellet v. France» зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ч. 1 ст. 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Поряд з цим за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 та від 13 квітня 2020 року у справі № 686/20582/19.

За таких обставин, оскільки накази від 28 лютого 2019 року № 18 та від 22 березня 2019 року № 29 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани не скасовані, а тому предмет спору існує дотепер, а підстави на які посилається представник відповідача щодо того, що спірні накази не були підставою для звільнення позивача не є підставами для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відтак клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, п. 2 ч. 1 ст. 255, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11 вересня 2020 р.

Суддя В. А. Писанець