КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 379/1438/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3608/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року у складі судді Зінкіна В.І.,

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» (далі - ТОВ) звернулось з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просило, суд визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,3500 га, кадастровий номер :03:001:0054, що укладений 25 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», номер запису про інше речове право 31566501 (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); визнати поновленим з ТОВ «Інтерагроінвест» договір № 630 оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області площею 2,3500 га, кадастровий номер :03:001:0054, що укладений 18 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 26 квітня 2017 року до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року, строком на 7 років; судові витрати покласти на відповідачів.

Зазначено, що 18 вересня 2012року між СП «Світанок» та власником земельної ділянки ОСОБА_1 укладено договір № 630 оренди земельної ділянки під кадастровим номером :03:001:0054. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29 грудня 2012 року в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 05070.

Вказано, що 06 жовтня 2017року запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 22782611. Термін дії договору оренди земельної ділянки з урахуванням дати реєстрації договору, закінчився 29 грудня 2017. Після чого 24.03.2017 за вх. № 158 до СП «Світанок» поштовим відправленням надійшла письмова заява від ОСОБА_1 датована 22 березня 2017 року, в якій вона повідомляє про те, що вона є власником вищевказаної земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просив передати земельну ділянку у власне користування.

Також товариство посилалось, на те що 26 квітня 2017 року надіслало на адресу ОСОБА_1 , лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 26 квітня 2017року до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31 грудня 2024 року. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідач отримала 30 травня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення. 16 червня 2017 року до СП «Світанок» надійшла повторна заява від ОСОБА_1 датована 24 травня 2017 року, яка за змістом є аналогічною з попередньою (від 22 березня 2017 року). В своїй заяві ОСОБА_1 просить повернути земельну ділянку у власне користування. Жодних інших звернень або ж письмових повідомлень віл ОСОБА_1 не надходило. Зокрема, жодних листів-повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду укласти додаткову угоду або ж обґрунтувань відмови в її підписанні на лист-повідомлення позивача надісланий 27 травня 2017 року до СП «Світанок» та в подальшому до ТОВ «Інтерагроінвест» не надходило.

Крім того зазначено, що у жовтні 2018року ТОВ «Інтерагроінвест» отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про належну ОСОБА_1 земельну ділянку, а саме, що 03 січня 2018 року, тобто через кілька днів після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала новий договір оренди земельної ділянки № 110 під кадастровим номером :03:001:0054, площею 2,3500 га з іншим орендарем - ФГ «Даценко». Право оренди за вказаним договором зареєстровано 22 лютого 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 25062119.

В подальшому, 03 січня 2018 року інше речове право було припинено та 25 квітня 2019року між відповідачами було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), зі змісту якого випливає, що строк користування земельною ділянкою встановлюється до 31 грудня 2029, розмір орендної плати складає 14 340,00 грн. Вважає, що відповідач ОСОБА_1 надала СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки мала наміри укласти договір з іншим орендарем. В той же час, в 2017 році СП «Світанок» пропонувало ОСОБА_1 укласти договір оренди землі на значно кращих умовах. А саме, орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована ОСОБА_1 в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 13167,706 грн., що на 2167,706 грн. більше за пропозицію ФГ «Даценко». Враховуючи зазначене, вважає, що є наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки орендодавцем ОСОБА_1 на новий строк. Також позивач зазначає, що СП «Світанок було реорганізовано, а саме приєднано до ТОВ «Інтерагроінвест» з визначенням останнього правонаступником всіх прав та обов`язків СП «Світанок» і що знайшло своє відображення в установчих документах товариства.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Інтерагроінвест» посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, не належну оцінку доказам, не відповідність фактичним обставинам справи, не правильне тлумачення закону, застосування закону, який не підлягав застосуванню, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції допустив прийняття необґрунтованого та незаконного рішення щодо відмови у позові з тих мотивів, що позивачем обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав в частині поновленим договору оренди земельної ділянки, адже позовна вимога позивача відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», вказує на те, що ТОВ «Інтерагроінвест» втратило право на продовження договору оренди землі з орендодавцем, так як з моменту отримання ним заяви про небажання поновлювати договір, його переважне право припинилось.

Крім того зазначає, що позивач діє недобросовісно, фактично здійснює тиск на орендодавця намагається вплинути на волевиявлення останньої, примусово спонукаючи її зробити вибір на свою користь.

Вказує, що суттєвою обставиною, яку ігнорує апелянт є дострокове припинення землекористування та добровільне повернення ним же землі орендодавцеві у вересні 2017 року.

Враховуючи зазначене, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Таращанського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року залишити без змін. Стягнути з ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в апеляційному суді.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.(а.с. 207).

Вислухавши пояснення Якименко І.В. в інтересах ТОВ «Інтерагроінвест», який просив апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_3 , який просив відхилити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯД № 772803, виданого 14.02.2008 Таращанською райдержадміністрацією, відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,3500 га, кадастровий номер: :03:001:0054, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.48-49 т.1).

Встановлено, що 18 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та СП «Світанок», правонаступником якого є позивач ТОВ «Інтерагроінвест», був укладений договір оренди земельної ділянки № 630 строком на 5 років на земельну ділянку площею 2,3500 га, кадастровий номер :03:001:0054, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.40-43 т.1), яка використовувалася СП «Світанок» за цільовим призначенням. Даний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 05070.

Крім того, з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 100080536 від 11.10.2017 року, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л.О. 06.10.2017 зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0054, площею 2,35 га, номер запису про інше речове право: 22782611. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 630, укладений 18.09.2012 між ОСОБА_1 та СП «Світанок» (а.с.50-51 том1). Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 29.12.2017.

В заяві ОСОБА_1 від 22.03.2017 року, повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Дану заяву СП «Світанок» отримало 24.03.2017 за вх. № 158 (а.с.61 т.1).

Також убачається, що маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем ОСОБА_1 , СП «Світанок»., як орендар 27.05.2017 за вих. № 630-209 від 26.04.2017 надіслало на адресу ОСОБА_1 , лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 26.04.2017 до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18.09.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідач отримала 30.05.2017 (а.с.52-60 т.1).

Разом з тим, 24.05.2017року ОСОБА_1 направлено позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Дану заяву позивачем отримано 16.06.2017 (а.с. 63-65 т.1).

Після збору врожаю 2017 року належна ОСОБА_1 земельна ділянка була повернута їй за погодженням з СП «Світанок», на що вказують наявні у матеріалах справи дані результатів зібрання від 20.08.2017 за участю діючого на той час керівника СП «Світанок» ОСОБА_4 , агронома цього підприємства ОСОБА_5 , голови ФГ «Тікич» ОСОБА_7., засновника ФГ «Даценко» ОСОБА_8 та заступника директора СП «Дубівське», порядком денного якого було питання про кількість земельних ділянок, які повинні були вибути із оренди СП «Світанок» у зв`язку із закінченням строку дії договорів та визначення єдиним масивом земельних ділянок для їх виділу з метою зручності обробітку. За результатами розгляду питань порядку денного було оформлено протокол, з якого вбачається, що СП «Світанок» в особі його керівника було достовірно відомо про намір окремих власників земельних ділянок і в тому числі ОСОБА_1 , строк дії оренди яких з підприємством закінчувався у 2017 році, не продовжувати останні та намір укласти такі договори з іншими суб`єктами сільськогосподарського виробництва і керівництво цього підприємства не заперечувало проти цього.(а.с.172 т.1).

Дана обставина чітко вбачається з огляду на додані до протоколу списки власників земельних ділянок, які були підготовлені працівниками СП «Світанок» і що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 і у графі яких «Віддаємо у 2017 році» за № 3 значиться ОСОБА_1 (а.с.173-177 т.1).

А отже, можна вважати, що з осені 2017 СП «Світанок» земельною ділянкою ОСОБА_1 не користується.

03.01.2018 року, після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала з ФГ «Даценко» новий договір № 110 оренди належної її земельної ділянки площею 2,3500 га, кадастровий номер: :03:001:0054 (а.с.76-79 т.1).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди зареєстровано 22.02.2018 року, номер запису про інше речове право 25062119, строк дії договору 7 років, до 31.12.2026 з правом пролонгації. (а.с.179 т.1).

04.02.2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі № 110 від 03.01.2018 (а.с.178 т.1).

Крім того, 14.05.2019 зазначене інше речове право було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди землі, № б/н від 25.04.2019, укладеної між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко». Відомості внесені до реєстру 16.05.2019, індексний номер рішення: 46884449 (а.с.190-191 т.1).

25.04.2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № б/н, згідно якого власник надає в користування землекористувачу, а землекористувач приймає в користування від власника земельну ділянку площею 2,3500 га, в тому числі 2,3500 га ріллі, яка знаходиться на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: :03:001:0054, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою її використання за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб (а.с.192-193 т.1).

Як убачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 166788847 від 16.05.2019 року, державним реєстратором Гречінською Н.П., Першотравенська сільська рада Обухівського району Київської області, 14.05.2019 року зареєстровано інше речове право на вказану земельну ділянку, номер запису про інше речове право: 31566501. Підстава виникнення іншого речового права: договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер: б/н, виданий 25.04.2019року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», строк дії договору: до 31.12.2029 року (а.с.194 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного.

Колегія судді погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2. ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Частинами 1, 3, 5, 6 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами частини 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Статтею 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень свого прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною.

Відповідно до пункту 3.3 Договору № 630 оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 після закінчення строку договору орендар має першочергове право поновлення його на новий строк в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством. Відповідно до пункту 3.4 вказаного договору, якщо орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за 6 (шість місяців) до закінчення строку дії даного договору повідомити про це орендаря у письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі.

Відповідно до пунктів 7.1, 9.4 договору Договору № 630 оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 після припинення договору орендар повертає орендодавцю земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до керівних положень постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц зроблено висновок про те, що "реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору".

Відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Суд першої інстанції вірно вказав, що орендар мав намір продовжити строк дії договору оренди землі та надіслав ОСОБА_1 лист-повідомлення про те, що товариство має намір продовжити дію договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди. Проект додаткової угоди до договору оренди землі додавався до повідомлення.

ОСОБА_1 ще раніше та вже після отримання такої пропозиції орендаря подала останньому заяви про небажання продовжити з ним орендні стосунки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком про те, що договір оренди землі не було продовжено на підставі частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим.

Окрім цього, підлягає до врахування і та обставина, що ОСОБА_1 завчасно, як передбачено п.3.4 договору оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012року, за шість місяців до закінчення строку дії договору повідомила орендаря про те, що не має наміру продовжувати дію договору чи укладати з ним новий договір (а.с.40,61,63 т.2).

Таким чином, ОСОБА_1 належним чином повідомила орендаря про небажання продовжувати дію договору, а тому останній у вересні 2017 передав спірну земельну ділянку із свого користування.

Також, після припинення 29.12.2017 року договору оренди землі з позивачем ОСОБА_1 уклала 03 січня 2018 року договір оренди земельної ділянки з ФГ "Даценко", який 22 лютого 2018 року був зареєстрований в установленому законом порядку.

З огляду на зазначене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що повідомлення позивача про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди за наявності заперечень орендодавця не є підставою для поновлення договору оренди землі. Додаткова угода ним не була укладена з позивачем, а тому відповідач своє право на переважне укладення договору оренди з СП «Світанок» не використав.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: