Житомирський апеляційний суд
Категорія 43 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Бірюченка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу за поданням головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Присяжнюк Ельвіри Юріївни про вирішення питання про примусове проникнення до житла

у цивільній справі №295/11428/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, і виселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року головний державний виконавець Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Присяжнюк Е.Ю. звернулася до суду із поданням в порядку ст.439 ЦПК України та ст.66 Закону України «Про виконавче провадження». Просила надати дозвіл державним виконавцям Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир ГТУЮ у Житомирській області та іншим учасникам виконавчого провадження на примусовий вхід до квартири АДРЕСА_1 . Подання обґрунтоване тим, що у провадженні відділу ДВС перебувають матеріали виконавчих проваджень від 08 липня 2019 року за №59461350 та від 18 липня 2019 року №59571557 із примусового виконання виконавчих листів №295/11428/17, виданих 12 липня 2019 року Богунським районним судом м. Житомира про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 . Державний виконавець неодноразово здійснював вихід за місцем вчинення виконавчих дій, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , але двері квартири ніхто не відчиняв. Добровільно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із квартири не виселилися, а отже рішення суду не виконали, тому є підстави для надання судом дозволу для примусового входу до квартири.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року подання державного виконавця задоволено. Надано дозвіл на примусовий вхід до квартири АДРЕСА_1 .

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати. Зазначає, що на її утриманні перебувають двоє малолітніх дітей. Іншого житла у неї немає. Посилаючись на положення частини другої ст.109 ЖК Української РСР, вважає, що при виселенні її із спірної квартири судом має бути вирішено питання про надання іншого житла.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило. Натомість головний державний виконавець Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Присяжнюк Е.Ю. надіслала до апеляційного суду клопотання, в якому просить провести розгляд справи без її участі, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду про виселення не є виконаним і боржники ухиляються від виконання визначеного обов`язку, а тому дійшов висновку про необхідність забезпечення дієвого та ефективного поновлення порушеного права стягувача шляхом надання дозволу на примусовий вхід до квартири АДРЕСА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, виселення задоволено частково (а.с.131-132). Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 . Вирішено також питання судових витрат. Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося, набрало законної сили 06 червня 2019 року.

Богунським районним судом м. Житомира на підставі рішення суду від 06 травня 2019 року видано виконавчі листи про виселення з квартири АДРЕСА_1 : 12 липня 2019 року щодо ОСОБА_3 , та 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_4 (а.с.173,190).

Виконавчі листи у встановленому законом порядку пред`явлені до виконання.

Головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Присяжнюк Е.Ю. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень: 18 липня 2019 року ВП59571557 про виселення ОСОБА_3 та 08 липня 2019 року №59461350 про виселення ОСОБА_4 (а.с.174,192 зворот).

У обґрунтування необхідності надання дозволу на примусовий вхід до квартири АДРЕСА_1 державним виконавцем зазначено, що добровільно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири не виселились, а неодноразові виходи державного виконавця за місцем вчинення виконавчих дій, тобто адресою квартири, бажаного результату не принесли, оскільки двері ніхто не відчинив.

Так, у постановах про відкриття виконавчих проваджень, які направлялися боржникам за адресою спірної квартири, зазначено про необхідність виконання рішення суду про виселення протягом 10 робочих днів.

Відповідно до актів від 15 жовтня 2019 року та 25 жовтня 2019 року при виході державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3 , двері квартири ніхто не відчинив (а.с.180,185,195).

Боржникам направлялися також вимоги виконавця від 15 жовтня 2019 року №85889 та №85890, у яких державний виконавець зобов`язав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 25 жовтня 2019 року о 11:00 год. здійснити виселення з квартири АДРЕСА_1 , вселення у зазначену квартиру стягувача ОСОБА_1 та не чинити перешкод при проведенні виконавчих дій (а.с.181,194). Зазначену вимоги залишені боржниками без виконання та будь-якого реагування.

За невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк постановами від 25 жовтня 2019 року на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 державним виконавцем накладено штрафи на користь держави у розмірі по 1 700 грн. на кожного та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (а.с.186,193 зворот).

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується та обставина, що наразі рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2019 року залишається не виконаним.

Реченням першим п.4 частини третьої ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Виконавчі провадження, в межах яких державний виконавець звернулася із поданням про надання дозволу на примусовий вхід до квартири здійснюється щодо судового рішення про виселення.

Відповідно до ч.1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Із системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що підставою для відповідного звернення державного виконавця до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника є виконання рішення суду про відібрання дитини або звернення стягнення на майно боржника, з метою його виявлення, накладення арешту, вилучення тощо.

У даній же справі примусовому виконанню підлягає рішення суду немайнового характеру: виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .

Як зазначено у реченні 2 п.4 частини 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

За таких обставин, підставою для проникнення до житлових приміщень у зв`язку із виконанням рішення суду про виселення боржника і є виключно рішення суду про виселення боржника, а тому рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2019 року, на виконання якого видані виконавчі документи, є достатньою, необхідною і єдиною підставою для проникнення до житлового приміщення з метою реального виконання рішення.

Окрім того, порядок виконання рішення суду про виселення боржника встановлений статтею 66 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення подання державного виконавця.

Із огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального права, а тому така скасовується та апеляційним судом ухвалюється нове судове рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця про вирішення питання про примусове проникнення до житла відмовляється з підстав, зазначених вище, що відповідає приписам ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні подання головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Присяжнюк Ельвіри Юріївни про вирішення питання про примусове проникнення до житла відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 17 лютого 2020 року.