ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року

м.Суми

Справа №592/13353/19

Номер провадження 22-ц/816/358/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Собини О. І.,

суддів - Ткачук С. С. , Орлова І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Думал Ольги Сергіївни на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2019 року в складі судді Литовченко О.В., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1800 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 30.08.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів, представник ОСОБА_1 - адвокат Думал О.С. оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

При цьому, адвокат Думал О.С. вказала на те, що судом безпідставно не зазначено на підставі, яких доказів ним було встановлено наявність достатності заробітку (доходу) платника аліментів для сплати аліментів, розмір яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком малолітньої доньки сторін, яка знаходиться на утриманні матері, працездатний, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, має задовільний стан здоров`я, проживає в м. Суми де відповідно до статистичних даних встановлено середній рівень заробітної плати за 3 квартал 2019 року у розмірі 9896 грн., а тому має можливість сплачувати позивачу аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони з 11 квітня 2014 року по 09 серпня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 серпня 2019 року розірвано.

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_3 , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини (а.с. 5).

На підставі судового наказу виданого Ковпаківським районним судом м. Суми від 15 жовтня 2019 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_4 .

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року у ОСОБА_1 відсутні доходи, що підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Сумській області Державної податкової служби України № 1614/АДВ/18-28-54-0/-25 від 19 листопада 2019 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №89ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки сторін.

При цьому, на думку колегії суддів, стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі 1800 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення. Зокрема, суд взяв до уваги те, що, відповідач працездатний, має на утриманні одну неповнолітню дитину, має задовільний стан здоров`я, проживає в м. Суми де відповідно до статистичних даних встановлено середній рівень заробітної плати в розмірі 9896 грн. за 3 квартал 2019 року, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів вважає, що відповідач має можливість організувати своє життя таким чином, щоб мати можливість надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині на рівні достатньому для її повноцінного розвитку.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не зазначено на підставі, яких доказів ним було встановлено наявність достатності заробітку (доходу) платника аліментів для сплати аліментів, розмір яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Ураховуючи викладене, твердження представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що наявність достатності заробітку (доходу) платника аліментів для сплати аліментів не підтверджена, підлягають відхиленню.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1800 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і не містять посилань на такі порушення, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Думал Ольги Сергіївни залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: С. С. Ткачук

І. В. Орлов