Єдиний унікальний номер 2-3144/2006
Номер провадження №2-зз/243/3/20
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

11 лютого 2020 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Н.О. Дюміна, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-3144-06, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-3144-06.

Дослідивши матеріали заяви суддя дійшов висновку, що вказану заяву необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Порядок розгляду питань, пов`язаних із забезпеченням позову, у тому числі скасування таких заходів, передбачений Главою 10 Розділу І Цивільного процесуального Кодексу України.

Дана глава не містить норми, яка передбачає вимоги до форми та змісту клопотання (заяви) про скасування заходів забезпечення позову.

Разом із тим, у відповідності до частини 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження», заяви (подання) мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Отже, враховуючи наведені положення, заява про скасування заходів забезпечення позову має відповідати загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви (статті175,177 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі постанова) передбачено, що, зокрема, у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

В своїй заяві ОСОБА_1 , як на підставу накладення арешту на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , посилається на ухвалу суду від 11 серпня 2006 року на підставі якої були внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, однак, в матеріалах заяви вказана ухвала суду відсутня. Заявник просить суд видати йому вказану ухвалу, однак до заяви не додано будь яких доказів, на підтвердження звернення заявника до суду та відмови у видачі вказаної ухвали. Посилання заявника на відсутність в нього вказаної ухвали не позбавляють його можливості звернутися до суду з заявою про відновлення провадження.

Також відсутність ухвали позбавляє суд можливості встановити коло осіб, прав та інтересів яких стосується дане обтяження та перелік майна, на яке було накладено арешт. Крім того виклад вимог якими заявник просить зняти арешт з майна, має бути безальтернативним.

Крім того, пунктом 2 ч.3 ст.175 ЦПК України, передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) тощо.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі Постанова), позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»(у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження).

В порушення зазначених вимог закону, заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову не містить зазначення сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження тощо.

Отже, ОСОБА_1 необхідно зазначити сторони та інших учасників справи та подати копію заяви та усіх доданих до неї документів відповідно до кількості учасників.

Дослідженням клопотання та доданих матеріалів, також встановлено, що його подано без додержання вимог, викладених у ч. 4 ст.177 ЦПК України, якою передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З досліджених матеріалів клопотання судом не вбачається підстав, передбачених ЗУ «Про судовий збір», або іншими законодавчими актами, за якими заявник звільнений від сплати судового збору. Клопотання про звільнення від сплати судового збору з підстав, передбачених ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» також не заявлено.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17 жовтня 2014 року, якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. При цьому у відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Враховуючи наведене, а також те, що судом не знайдено підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за звернення до суду із даним клопотанням, суд приходить до висновку, що його слід залишити без руху, із наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає ЗУ «Про судовий збір».

За змістом частини 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2.2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Таким чином, за звернення ОСОБА_1 до суду із вимогою про зняття арешту, розмір судового збору становить 840,80 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, застосовуючи за аналогією положення ст. 177 ЦПК України, суддя вважає необхідним залишити заяву без руху, надавши заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 158,175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-3144-06 залишити без руху, про що повідомити заявника, надавши йому строк для усунення недоліків протягом п`яти днів після отримання ухвали про залишення заяви без руху.

В разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна