Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3978/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Свида Віктор Ілліч, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Свида В.І., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого залишилося спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 1/2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,051 га в АДРЕСА_1 , земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,85 га. Позивач та відповідач ОСОБА_2 , прийняли спадщину подавши до Виноградівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Спадщина відкрита 23.10.2018 року. Листом Виноградівської державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ними не представлено оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. На даний час, відповідач ОСОБА_2 відмовляється від своєї частки у спадщині на користь брата, однак позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку після смерті батька, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок та відсутні оригінали державних актів старого взірця (без кадастрового номеру земельної ділянки) на право власності на землю, а вносити в кадастровий реєстр земельну ділянку на ім`я померлого заборонено законом.

Ухвалою суду від 13.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на 2/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та право власності на 2/6 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача подано до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги заяви підтримують повністю та просять суд визнати за позивачем право власності на 2/3 (дві третіх) частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,850 га, належної спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №004250, виданого 19.10.1998 року Виноградівською районною радою на підставі розпорядження Виноградівської державної адміністрації від 04.09.1998 року №449.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов заявлений її братом ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування за померлим батьком ОСОБА_4 , визнає поністю, заперечень проти позову не має. Одночасно підтвердила, що відмовляється від своєї долі в спадщині на користь брата ОСОБА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Жилкін В.В. подав до суду письмову заяву про ознайомлення зі змістом заяви ОСОБА_1 в частині залишення позову без рогляду, визнають таку заяву підставною. Просять розглянути в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 без їхньої участі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст.319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 03 липня 2018 року Виноградівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області України.

Батько за життя заповіту не залишив.

Спадкоємцями першої черги по закону є діти померлого, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та дружина в другому шлюбі, ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 , мати позивача та підповідача ОСОБА_2 , перебувала в шлюбі із спадкодавцем ОСОБА_4 , з 22.10.1983 року, згідно свідоцтва про одруження, який був розірваний 16.08.2001 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, НОМЕР_2 виданого 18.10.2012 року Відділом державної РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, про що складений в Книзі реєстрації розірвань шлюбів актовий запис №135.

ОСОБА_6 ОСОБА_7 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та 1/2 частини земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , згідно рішення Виноградівського районного суду від 15.10.2019 року у справі №299/2975/19.

Спадкодавцю ОСОБА_4 на праві власності належить:

- 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» №758 від 27.08.2019 року на підставі будівельного паспорту, виданого 25.01.1993 року,

- 1/2 частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,051 га, за адресою АДРЕСА_1 , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК 003- 00303 виданого Виноградівською міською радою на підставі рішення виконкому Виноградівської міськради від 24.12.1993 року №215, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №123.

- земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,85 га, згідно Державного акту на право приватної вартості на землю І-ЗК №004250, виданого 19.10.1998 року Виноградівською районною радою на підставі розпорядження Виноградівської державної адміністрації від 04.09.1998 року №449, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №475, з якої спадкодавець при житті відчужив частину, площею 0,65 га, згідно договору дарування від 13.11.2001 року посвідченого державним нотаріусом Боричок К.В. зареєстрованого в реєстрі за №4643.

Позивач та відповідач ОСОБА_2 прийняли спадщину подавши до Виноградівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Спадщина відкрита 23.10.2018 року, згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53780185.

Позивачу, листом Виноградівської державної нотаріальної контори від 29.01.2019 р. № 22/01-16 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не представлено оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Відповідачу ОСОБА_2 листом Виноградівської державної нотаріальної контори від та 27.02.2019 р. №72/01-16 також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав що і позивачу.

Відповідно до Витягу від 10.10.2019 р. №1277/0/195-19 із технічної документації про нормативну грошову оцінки земельної ділянки площею 1,85 га (Державний акт на право приватної вартості на землю І-ЗК №004250), її оцінка складає - 229351,82 грн.

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні доказів відповідач ОСОБА_2 відмовляється від спадщини на користь брата - позивача ОСОБА_1 .

На даний час, позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, оскільки відсутні оригінали державних актів старого взірця (без кадастрового номеру земельної ділянки) на право власності на землю, а вносити в кадастровий реєстр земельну ділянку на ім`я померлого заборонено законом.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

У судовому засіданні обстежено копію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 2,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії НОМЕР_3 № НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_4 19.10.1998 року Виноградівською районною радою на підставі розпорядження Виноградівської державної адміністрації від 04.09.1998 року №449, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №475.

Встановлено, що ще за життя ОСОБА_4 на підставі Договору дарування земельної ділянки від 13.11.2001 року подарував ОСОБА_8 частину із спірної земельної ділянки площею 0,65 га, в результаті чого у спадкодавця залишилося у власності 1,850 га земельної ділянки, частину якої позивач бажає успадкувати.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті батька ОСОБА_4 має законне право на визнання права власності на 2/3 частини земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії НОМЕР_5 , виданого ОСОБА_4 19.10.1998 року Виноградівською районною радою на підставі розпорядження Виноградівської державної адміністрації від 04.09.1998 року №449, в порядку спадкування за законом після його смерті.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , уродженцем м.Виноградів Закарпатської області, право власності на 2/3 (дві третіх) частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,850 га, належної спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної вартості на землю НОМЕР_7 -ЗК №004250, виданого 19.10.1998 року Виноградівською районною радою на підставі розпорядження Виноградівської державної адміністрації від 04.09.1998 року №449, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №475.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України

до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийГ. І. Рішко