Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої - судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря - Поліщук Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року заявник звернувся до суду з указаною заявою, посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Житомирі, в період з 1975 року по 1985 року він навчався в середній загальноосвітній школі № 17 ім. 50-річчя ВЛКСМ міста Житомира, після закінчення якої, він вступив до Військового Інженерного Червонопрапорного інституту ім. А.Ф. Можайського, який закінчив в 1990 році. Після закінчення військового інституту заявник в період з 24.06.1990 року по 01.11.1992 року проходив дійсну військову службу в Збройних Силах СРСР на посаді начальника котельні військової частини № НОМЕР_1 . У період перебування на дійсній військовій службі заявник постійно проживав місті Євпаторія Кримської області, територія якої в період з 19.02.1954 року до 12.02.1991 року входила до складу Української РСР, яка 24.08.1991 року стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». На теперішній час він є громадянином Російської Федерації, але має намір подати зобов`язання припинити іноземне громадянство та подати заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням.
Тому заявник просить встановити факт його постійного проживання в період з 24.06.1990 року по 01.11.1992 року на території України за станом на 24.08.1991 року.
Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підримав із викладних у ній підстав, пояснивши, що на даний час заявник є громадянином Російської Федерації, проте в грудні 2019 року він одружився з громадянкою України та бажає припинити іноземне громадянство, набувши громадянство України за територіальним походженням, для чого йому необхідно встановити факт постійного проживання на території України. У письмовій формі він не звертався до УДМС в Житомирській області з питанням щодо набуття громадянства України та письмової відмови в цьому йому не надавалося.
Представник заінтересованої особи надала до суду заперечення на заяву та в судовому засіданні також заперечувала проти її задоволення, в своїх поясненнях та запереченнях зазначила, що заявник народився на території України та є громадянином Російської Федерації, з приводу оформлення набуття громадянства України за встановленою процедурою ні за народженням, ні за територіальним походженням до органів ДМС України не звертався, подавати зобов`язання про припинення іноземного громадянства він наміру немає, про що ним було повідомлено УДМС під час отримання консультаії. Заявник не позбавлений можливості у передбаченому законодавством порядку оформити набуття громадянства за народженням, тому звернення його до суду є передчасним. Військова частина, в якій проходив службу заявник, не входила до Міністерства Оборони України.
Суд, заслухавши представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. № 2235-III «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові від 22.08.2018 року по справі № 363/214/17-ц Касаційний цивільний суд Верховного суду вказав про те, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Житомирі, підтвердженням чому є свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . Як вбачається з копії атестату про середню освіту виданого 26.06.1985 року, серії НОМЕР_3 заявник навчався в середній загальноосвітній школі № 17 ім. 50-річчя ВЛКСМ міста Житомира. Згідно копії диплому, виданого 24.06.1990 року за № 30179, серії РВ № 696968 заявник вступив до Військового Інженерного Червонопрапорного інституту ім. А.Ф. Можайського, який закінчив в 1990 році. ОСОБА_1 у період з 24.06.1990 року по 01.11.1992 року проходив дійсну військову службу в Збройних Силах СРСР та з 01.08.1985 року по 22.03.2007 року в Збройних Силах Російської Федерації, в тому числі з 24.06.1990 року по 22.03.2007 року на посаді начальника котельні військової частини № НОМЕР_1 (м. Євпаторія), що підтверджується наступними документами: копією послужного списку ОСОБА_1 , особистий номер Т-270279; копією довідки Військового комісаріату Колнинського і Пушкінського районів міста Санкт-Петербурга від 14.08.2019 року № 537.
Заявник є громадянином Російської Федерації відповідно до копії його паспорта громадянина НОМЕР_4 , виданого 28.03.2013 року ТП № 139 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу та Ленінградській області в Центральному районі м. Санкт-Петербурга.
Пунктами 25, 27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (далі Порядок) визначено, що один із документів, який подається особою для набуття громадянства України, є документ, що підтверджує факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України або документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документа, що підтверджує факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення громадянства України подається відповідне рішення суду.

Указом Президента України № 215/2001 від 27.03.2001 року про Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» визначений перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення та набуття громадянства України, припинення громадянства України.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Отже, встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення, служить реалізацією права на набуття громадянства України.
Встановлені судом факти та досліджені докази вказують на те, що заявник народився на території України та має громадянство Російської Федерації. У поданій до суду заяві ставиться питання встановлення судом факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року для набуття громадянства України, але з приводу оформлення набуття громадянства України за встановленою процедурою ні за народженням, ні за територіальним походженням до органів ДМС України він не звертався та йому не було відмовлено в оформленні набуття громадянства України, при цьому він не позбавлений можливості у передбаченому законодавством порядку звернутися органів ДМС України для оформлення громадянства України. За наведених обставин та оскільки встановлення факту проживання на території України використовується для оформлення громадянства особи, а заявником не дотримано, для оформлення громадянства в позасудовому порядку, тому звернення заявника до суду є передчасним і суд не знаходить підстав для його задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 258, 259, 265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_1 )
Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (адреса: 10008, м. Житомир, вул. Пушкінська, 44, ).
Повне судове рішення складено 18.02.2020 року.

Суддя Л.М. Семенцова