Справа № 521/2359/20
Провадження № 2-з/521/49/20
У Х В А Л А

17 лютого 2020 року

Суддя Малиновського районного суду м.Одеси Мурзенко М.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Басюк А.С. про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 до розгляду цивільної справи по суті.

Відповідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

В даному випадку представник заявника зазначив, що в майбутньому ОСОБА_1 буде подана позовна заява до ОСОБА_2 про визнання спадкового договору недійсним.

Предметом спору є нерухоме майно у вигляді квартир АДРЕСА_1 . Спірна квартира була передана ОСОБА_2 за спадковим договором.

Таким чином, оскільки майбутня позовна заява про визнання спадкового договору недійсним буде подана за виключним правилом підсудності до Малиновського районного суду м. Одеси, тому і заява про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позовної заяви представником ОСОБА_1 підсудна Малиновського районного суду м. Одеси.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Відповідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів заяви вбачається, що 11 липня 2014 року між ОСОБА_3 (відчужувач) та ОСОБА_2 (набувачем майна) було укладено спадковий договір, відповідно до умов якого набувач майна зобов`язався виконувати розпорядження відчужувача і в разі його смерті набуває права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією вказаного договору.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

З заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що заявник є дочкою померлої, має намір оспорити вказаний договір та набути права власності на спірну квартиру в порядку спадкування.

За таких обставин, суддя доходить висновку, що між вказаними особами дійсно виник спір з приводу зазначеної квартири, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неефективним захист прав позивача в обраний ним спосіб, оскільки відчуження спірної квартири до вирішення спору по суті позбавить можливості заявника оформити право власності на неї в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 у разі задоволення позову.

Вимога заявника про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не підлягає задоволенню, оскільки такий вид забезпечення не є співмірним із заявленими вимогами, оскільки позбавляє сторону здійснювати всі правомочності власника.

Водночас суд доходить висновку про обрунтованість заяви в частині вимог щодо обмеження можливості відчуження вказаної квартири до вирішення по суті спору, оскільки таке відчуження зробить неефективним захист прав заявника в обраний нею спосіб, позбавить можливості отримати спадщину у вигляді спірної квартири у разі задоволення позову, що є метою його пред`явлення.

Враховуючи характер спірних відносин, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву, обмеживши на період до вирішення спору по суті можливість розпорядження спірною квартирою шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Такий захід забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам, відповідає правовій природі спірних відносин.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Відповідно до ч.ч. 1-3ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідачів та їх розміру на час розгляду заяви про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

У разі неподання позову у встановлений законом строк, вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 152, 153, 157 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Басюк А.С. про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 17 лютого 2020 року.

Суддя М.В.Мурзенко