Справа № 263/2671/20
Провадження № 2/263/1367/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 серпня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Федоренко Т.І., за участю секретаря Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Маріуполя у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області перебуває із позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на підставі договору дарування квартири від 17.03.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який з березня 2017 року у квартирі не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні, участі у сплаті комунальних послуг відповідач не приймає, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 23 березня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26 травня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 09 липня 2020 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .

Позивач в судовому засіданні позивні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що відповідач є його братом, після дарування позивачеві квартири, відповідач зібрав свої речи та залишив квартиру, де він знаходиться на цей час не відомо, добровільно не знявся з реєстрації. В подальшому надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовну заяву просив задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин. Повідомлявся у встановленому законом порядку, у тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судовоївлади України . Відзив на позов на адресу суду не направив.

Третья особа Антощук Г.П. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт не проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , з березня 2017 року по теперішній час.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 17.03.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 7-99.

Згідно інформаційної довідки управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 061-13.07-04560 від 20.02.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Відповідно до акту обстеження, складеного головою Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий 169» за адресою: АДРЕСА_2 фактично проживають : ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та відповідно до довідки від 20.08.2020 року Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий 169» Антощук Л.Г. у кв. АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи, що квартира є власністю позивачів, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, судом не встановлено домовленості між власником та відповідачем, які б вказували на поважність такої відсутності останнього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ,щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, такий покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 385, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 5. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Треття ососба: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.І.Федоренко