Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/126/2020

Справа № 229/5305/19

14 лютого 2020 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.,

за участю секретаря

судового засідання Слободкіної Т.І.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м.Дружківка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Орлівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області звернулася позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до Територіальної громади в особі Орлівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . Вона як спадкоємець першої черги вчасно звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, але своєчасно свідоцтво на належну їй спадщину не отримала. Крім неї спадкоємцями першої черги є діти померлого, які у передбачений строк відмовились від спадщини на її користь. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до державного нотаріуса, проте отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки нею не в повній мірі були наданий пакет документів для оформлення спадщини.

На підставі наведеного, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року підготовче судове засідання було продовжено на тридцять днів.

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явилася про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про можливий розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про можливий розгляд справи, проти задоволення позову не заперечує.

У судове засідання третя особа не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши усі докази зібрані у справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу дому від 03 квітня 1992 року, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 - належав ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер у с.Орлівка, Ясинуватського району, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Оксільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то треба застосовувати Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року).

Відповідно до статті 525 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно із актовим записом про одруження № 6 від 29 липня 1972 року, ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_2 та взяла прізвище " ОСОБА_1 ".

Таким чином, судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

При цьому, судом встановлено, що у померлого ОСОБА_2 були діти, які також є спадкоємцями першої черги, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Статтею 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина - спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав.

Діти померлого ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відмовились від належної їм частки спадщини, на користь дружини спадкодавця - ОСОБА_1 , про що свідчить їх заява від 05 квітня 2002 року, зареєстрована у реєстрі за №187.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний будинок на ім`я спадкодавця - ОСОБА_2 , після смерті якого успадковує позивач, вона позбавлена можливості оформити свої права на спадщину, тому позов про визнання права власності на нерухоме майно є відповідним способом захисту права. Пунктом 1 частини 1 статті 6 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права.

Частиною 1 статті 555 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 13, 76 - 80, 89, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 527, 549, 555 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Орлівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 14 лютого 2020 року.

Суддя: В.О.Лебеженко