КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 серпня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І., перевіривши відповідність вимогам ст. ст. 352-356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданої від їх імені та в їх інтересах адвокатом Влащенко Олегом Анатолійовичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.05.2020 заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повернуто заявникам.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 16.07.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через свого представника оскаржили її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.07.2020 апеляційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20.05.2020 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.

У зазначеній ухвалі, вказувалось, що матеріали поданої апеляційної скарги не відповідають вимогам, встановленим ст.ст. 356 ЦПК України, а саме: не надано суду належного документу, що підтверджує повноваження адвоката як представника; не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (а.с. 23-25).

Копія ухвали від 27.07.2020 була отримана адвокатом Влащенко О.А. 31.07.2020, про що свідчить відповідна відмітка на зворотному повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 27).

Однак, станом на 31.08.2020 апелянт не усунув вищенаведених в ухвалі недоліків.

При цьому, будь-яких повідомлень щодо неможливості виконання ухвали суду від 27.07.2020 у строки, встановлені судом, від апелянта також не надходило.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Як встановлено ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Отже, враховуючи вищенаведені положення законодавства та беручи до уваги ті обставини, що апелянт не реалізував своїх процесуальних обов`язків належним чином, в той час як суд здійснив всі можливі спроби для його повідомлення про наявність відповідної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, суд приходить до висновку, що у встановлений строк апелянтом не усунуто недоліків, вказаних в ухвалі від 27.07.2020.

Також, слід наголосити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч. 7 ст.185 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи те, що без усунення вказаних недоліків суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження та виходячи з вимог ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути її заявнику.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданої від їх імені та в їх інтересах адвокатом Влащенко Олегом Анатолійовичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, - вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з для її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук