ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м.Херсон

Номер справи № 653/3214/19

Номер провадження 22-ц/819/386/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряШибінської А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Берлімової Ю.Г. від 11 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.03.2007 року ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 17.06.2019 року утворилась заборгованість 138752,37 грн, з якої: 0,00 грн тіло кредиту; 11764,30 грн прострочене тіло кредиту; 0,00 грн нараховані відсотки; 123238,07 грн пеня за прострочене зобов`язання; 3750,00 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

На підставі викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 13.03.2007 року частково в сумі 120893,05 грн з якої: 11764,30 грн тіло кредиту; 0,00 грн прострочене тіло кредиту; 109128,75 грн нараховані відсотки; 0,00 грн пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2019 року позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13 березня 2007 року у розмірі 11764 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 30 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 186 (сто вісімдесят шість) грн. 91 коп. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити; судові витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

У ході апеляційного розгляду адвокат Логвіновська А.А., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити. Пояснила, що банком заявлені позовні вимоги про стягнення пені, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що погоджується із рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2007 року ОСОБА_1 підписала заяву, в якій зазначено, що ОСОБА_2 отримала кредитну картку «Універсальна» з базовою відсотковою ставкою за кредитним лімітом на момент підписання договору 1,5 % на місяць. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії картки. Окрім того у заяві зазначено, що ОСОБА_2 згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами надання банківських послуг (а.с.13).

В матеріалах справи міститься наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому значиться декілька тарифних планів: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 14).

Згідно з наданим Банком розрахунком, доданим до позову, заборгованість ОСОБА_1 за договором б/н від 13.03.2007 року станом на 17.06.2019 року складає 138752,37 грн, з якої: 0,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 11764,30 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн заборгованість за відсотками; 123238,07 грн пеня за прострочене зобов`язання, 3750,00 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн (а.с. 11-12).

Таким чином, сума нарахованої банком заборгованості за кредитним договором складається із заборгованості за тілом кредиту та пені, позивач звернувся до суду з позовом про часткове стягнення заборгованості в сумі 120893,05 грн.

Відповідно до поданих банком розрахунків заборгованості і виписки по картковим рахункам за період з 13.03.2007 року по 30.09.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 витратила кредитних коштів на суму 52790,29 грн та погасила заборгованість на суму 58475,50 грн (а.с. 6-12, 66-82).

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, доданий до позову Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який містить чотири тарифних плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», в яких по-різному визначені, в тому числі: пеня за несвоєчасне погашення кредиту, однак Витяг з Тарифів та заява не містять відомостей про погодження конкретного тарифу відповідачем.

Заява від 13.03.2007 року про отримання кредиту не містить відомостей про тарифний план, за яким відповідач отримав кредит, не зазначено якого типу картку отримав позичальник. Окрім того, вказана заява, підписана сторонами, не містить відомостей про розмір пені за прострочене зобов`язання та за несвоєчасність сплати боргу.

Отже, з наявних у справі доказів неможливо встановити на яких умовах здійснювалося кредитування (пільговий період) та нарахування пені.

Не можна також брати до уваги Правила надання банківських послуг ПриватБанку щодо встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначеними у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 647/248/17.

З огляду на викладене, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який містить чотири варіанти, та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи не містять підпису ОСОБА_1 , банком не доведено, який саме тариф погодив позичальник. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді пеню за прострочене зобов`язання та за несвоєчасність сплати боргу.

Враховуючи, що банком не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів з декількома варіантами тарифних планів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги в оскаржуваній частині не доведені, надані позивачем письмові докази достеменно не доводять існування заявленої у позові заборгованості у ОСОБА_1 , Тарифи не містять погодження та підпису відповідача. В зв`язку з чим, неможливо встановити, які саме тарифи погодив позичальник щодо пільгового строку користування кредитними коштами, розміру пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, а тому підстави для її стягнення відсутні у зв`язку з недоведеністю.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, однак докази визнання відповідачем позову - у справі відсутні, як і інші підстави звільнення від доказування.

За таких обставин, в оскаржуваній частині рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який обмежився стягненням заборгованості по тілу кредиту та відмовив у задоволенні інших позовних вимог.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні відсотків, суперечать обставинам справи та наданим позивачем доказам.

Так, згідно заяви від 13.03.2007 року відповідачка погодила розмір відсотків за кредитним лімітом на момент підписання договору 1,5 % на місяць.

Заборгованість за відсотками згідно розрахунку банку, доданого до позову, нараховувалась та списувалась у збільшеному ніж погоджено сторонами розмірі: замість 1,5 % в місяць (18 % річних), банк безпідставно нараховував і списував погашення 30; 34,8; 42 % річних. Таким чином, враховуючи, що рішення суду не переглядається в частині вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, яке стягнуто з боржника в сумі 11764,30 грн, ОСОБА_1 витратила кредитних коштів на суму 52790,29 грн та погасила заборгованість на суму 58475,50 грн, згідно розрахунку банку заборгованість за відсотками становить нуль гривень, тобто не числиться, отже, посилання банку в апеляційній скарзі на необхідність стягнення заборгованості за відсотками безпідставні та не приймаються апеляційним судом до уваги.

Посилання банку на те, що Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, оскільки в заяві позичальник підтвердив це своїм підписом, не впливає на висновки суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені. Умови та Правила не містять розміру пені та порядку її нарахування, а Тарифи надані суду містять чотири варіанти і з матеріалів справи не вбачається, які саме тарифи погоджено позичальником. Позичальником в суді першої інстанції заперечувалось їх погодження.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості (понад стягнуте тіло кредиту в сумі 11764,30 грн) ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування або зміни немає. В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», - залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 18 лютого 2020 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова